3 



Bland mull a inom socknen betlnllige dahir, för- 

 tjeiia följande Ivenne aU ihågkomtnas. Den ena, 

 uti h vilken Tomtabäcken har silL lopp, börjar 

 mellan Hullebo och Kärrgrufvan och fortsätter 

 öster ut förbi Tuna bergs kyrka och Ytterbo mot 

 Skarasjön, Melbinsjön och Låiigsjön. Den ärmera 

 vidgad än den andra, uti h vilken Näfån fram- 

 rinner och som i riktning mot sydost framstry- 

 ker från Lunda socken förbi Abborrtorp och Ljung- 

 bo till Alstorp, der den vrider sig åt söder och 

 öppnar sig mot Näfveqvarns viken. 



De bergarter, som här förekomma, äga vis- 

 serligen en obetydlig geognostisk omvexling och 

 beslå hafvudsakligen af gneissarter, men dessa 

 innesluta en sädan mängd dels lagerformiga dels 

 gangformiga bildningar af andra arter och malm- 

 tillgångar af flera olika slag, att den enformighet, 

 som eljest skulle härslädes råda, till en betydlig 

 del derutaf upphäfves. 



Gneissen är af två slag, det ena innehållande 

 röd, det andra grå fältspat. Den röda gneissen 

 är den rådande i socknens norra och nordvestra 

 delar, hvarifrån den vidare sträcker sig så väl 

 mot norr till Bergshammars ån, som mot vester 

 till Kolniårdshöjden. Den beslår af en skifFrig 

 blandning af röd orthoklas, svartgrön gliramer 

 och gråhvit qvarz med stundom instänkte små 

 korn eller gnistor af svafvelkis eller magnetisk 

 jernraalm. Oligoklas ingår endast undantagsvis i 

 dess sammansättning. Dess skifFring går allmänt 

 i ONO med 15" — 30° stupning från lodlinien åt S. 

 Men pä åtskilliga ställen vid gränsen mot grå 

 gneissen visar den ett nordligt fallande. Denne 

 gneiss företer såsom vanligt en stor mångfald i 

 texlurn. Den är än grofllasrig, än finskitfrig, än 

 har glimmerji öfverhanden, än åter råder fält- 



