spaleii. Dess gräns jiiot grå gneissen , vanligtvis 

 vrI niarkerad , forllöper eflei- en linie, som från 

 Nygranstorpet i socknens sydveslra äiirla först går 

 mot Öster, men sedan vrider sig mot nordost 

 förbi Kungstorp och Ormdalen till T^^ckliyttan, 

 hvarifrån den nästan rätlinigt fortsätter mot sock- 

 nens östra del. 



Utom denna stora bildning: förekommer i sock- 

 nens södra del mot Brå viken äfven några smärre 

 partier af samma bergart. Så tiäffas t. ex. i da- 

 len mellan JNäfvegvarn och Pelltorp, vester om 

 bäcken, några långsträckta fast låga kullar, inne- 

 hållande röd gneiss, strykande ONO. 15" N och 

 på alla sidor innesluten af grå gneissens berg. 

 Äfvenså innehåller det höga branta Gullängsberget, 

 som utgör sydligaste delen af den mellan St. 

 Utterviken och W. Koviken utskjutande udden, 

 samma gneissart, hvilken sannolikt utgöi- en fort- 

 sättning af den röda gneiss, som bildar södra 

 delen af Hargön. . Lagerstrykningen hos dessa 

 båda partier är också enahanda eller ONO — VNV 

 med 20°— 30" fallande mot JNorr. 



Söder om förenämnde, i socknens norra del 

 betintlige, större röda gneissparti är den andra 

 gneissvarieteten rådande i dess södra och syd- 

 östra delar, ända mot Bråviksstranden. Denna 

 gneiss, hvars färg är grå, utgöres af en blandning 

 af giå orlhoklas, gråhvit eller gtönhvit oligoklas, 

 svart glimmer och grå qvarz. Såsom en nästan 

 konstant inblandning innehåller den smäire kri- 

 stalliniska partier eller korn af rödbrun granat, 

 eller också små fjäll eller blad af grafit. Nåson- 

 gäng, såsom t. ex. vid östra stranden af Näfve- 

 qvarnsviken, ser man granaten utsöndrad i jem- 

 förelsevis större partier och i form af några tums 

 till q varters mäktiga lager vexla med gneissen. 



