HutvLidiikLniiigen al lugrens strykning hos 

 grå gneissen gar i O — V, inetl någon liten vrid- 

 ning ät ONO och stupningen är för det mesta åt 

 norr, varierande emellan 10° och 30", men, ehuru 

 sällsynta, gifvas dock undantag härifrån, både 

 hvad strykning och stupning beträffar. Så t. ex. 

 uti dalen, der Tunabergs kyrka är belägen, sy- 

 nes skiffringen på flera ställen gå i NNV eller 

 NV med ett ganska starkt stupande från lodli- 

 nien åt öster, uppgående ända till 50° ä 70". 

 Vid vägen mellan kyrkan och Kungstorp är la- 

 gerstrykningen än VNV, än ONO, och stupnin- 

 gen ganska flack, varierande mellan 50° och 60** 

 mot norr. Söder ut synes denna starka stupning 

 snart upphöra och lagren återtaga sin normala, 

 mera stående, ställning, men mot norr bibehål- 

 ler den sig längre och af tager ditåt endast små- 

 ningom, såsom en blick på kartan Tab. I. när- 

 mare utvisar. Men utom dessa nu nämde afvi- 

 kelser från den normala strykningen, visa dessa 

 gneisslager äfven i smått en ofta ganska vresig 

 eller slingrig ställning. Tillfälle till en sådan 

 iakttagelse erbjuder sig, bland andra lokaler, äf- 

 ven på den mellan Näfveq värns viken och Skepps- 

 viken utskjutande bergudden. 



Grå gneissens textur är mycket olika, allt- 

 efter som den ena eller andra af dess bestånds- 

 delar äro till qvantileten öfvervägande. Sålunda 

 är den än finskiffrig, någorlunda rik på gliraraer, 

 ån åter grofflasrig och fältspatsrådande, med många 

 mellanliggande öfvergångar. En egen artförän- 

 dring uppträder vid vägen mellan Kungstorp och 

 kyrkan och är just den, som nyss anfördes äga 

 den flacka stupningen mot norr. Den består af 

 en finkornig blandning af fältspat öch qvarz, nä- 

 stan utan all närvaro af "limmer. Den hai vid 



