6 



en haslig biick uagot, sandstenslikt i sitt utseende 

 och är ofta af elt lösl samtuanhang. Nägon in- 

 blandning af s[ranat trädas sällan i denna varie- 

 tet, men så mycket oflaie små fjiill af »rafil el- 

 ler gnistor af svafvelkis. Da sällan nSgon glim- 

 mer, samlad i fortlöpande paralleia lameller, finnes 

 i densamma närvarande, skulle svårighet möta, 

 att bestämma bergartens strykning och stnpning, 

 så vida den icke i sig sjelf vore fördelad i olika 

 mäktiga hvarf eller lager, som innehålla en rela- 

 tivt olika mängd qvarz och faltspat. Desse båda 

 beståndsdelar liafva nemligen till olika grad varit 

 underkastade förvittring, så att de mera qvaiz- 

 baltiga lagren nu såsom fortlöpande paralleia rän- 

 der något höja sig öfver de andra, och såmedelst 

 utvisa den riktning, hvari lagren fortsätta och 

 den stupning de äga från lodlinien. 



Från Tunabergs socken fortsätter grå gneis- 

 sen med aftagande mäktighet vidare mot vester 

 inom Östgöthagränsen, der den, i en egen lägre 

 bergafsättning söder om röda gneissen, sträcker 

 sig utmed Brå viken ända till det s. k. Sättersun- 

 det vester om Qvarsebo färja. 



Äfven i nordöstra delen af socknen, vid Mars- 

 viken, förekommer en liten bildning af grå gneiss, 

 innesluten mellan den röda der rådande gneissen. 

 Den sträcker sig mot vester icke längre än till 

 Jogershyttans vattendrag, men fortsätter mot öster 

 uti en egen bergsträckning utmed nämnde viks 

 södra strand ända ut tilt hafvet. Äfven här är 

 strykningen ONO eller O— V med 15°-20« fal- 

 lande mot ]N. 



Dessa båda partier af röd och grå gneiss, 

 som utgöra, att jag så må säga, grundmassan af 

 socknens bergbyggnad, innesluta, utom en mängd 

 olika malniförråder, äfven flera mindre bildningar 



