8 



iTiare granskning vi i det följande skola återkomma. 

 Sjelfva kalkstenen i dessa lager är i det närmaste 

 ren kolsytad kalk, men vissa kalker innehålla 

 derjemte äfven kolsyrad lalkjord, enligt gjord un- 

 dersökning uppgående till högst 5 procent, lika- 

 ledes äfven litet kolsjrad jernoxidni och spår af 

 kolsyrad manganoxidnl. Likasom vissa af de i 

 Marmorbrnkstrakten befintlige kalk lagren på en 

 eller annan sida omgifvas af granit, så förekom- 

 ma äfven här sådane fall, såsom t. ex. norr om 

 Dammgrufvan och vid Ö. Kovik. Graniten har 

 då utseende af ett smalt lager, som jemte kalken 

 fortstryker i riktning af gneissens skiffVing. Men 

 de s. k. Nyängs kalklager, nära vägen mellan 

 Näfveqvarn och Hjelkhyttan, inneskilas och om- 

 gifvas helt och hållet af en dylik granit. Kalk- 

 lagren äro tre till antalet, det nordligaste har sin 

 strykning i NO — SV, med 60" stupning mot SO. 

 De båda andra stryka i ONO och falla 30°— 40" 

 mot söder. Stenbrott äro anlagde på alla tre la- 

 gren, men brytningarne hafva ännu icke fortgått 

 så långt, att ett säkert omdöme om båda bergar- 

 ternas ömsesidiga fortsättning åt djupet kan bildas. 

 Uti båda gneiss-varieteterne, såväl den röda 

 som den grå, förekommer ett stort antal gång- 

 formiga inlagringar af granit, hvilka visserligen 

 för del mesta löpa i riktning af gneissernas skifT- 

 ringar, men någon gång äfven tvärt afskära de- 

 samma. De variera i mäklighet från några alnar 

 till flera famnar och äga ofta en betydlig utsträck- 

 ning på längden. Dels bilda de långsträckta, 

 något uppstående, fast ganska låga, ryggar, dels 

 också egna, mera sjelfständiga , större höjder. Så- 

 dane äro t. ex. Vintei berget och Sågqvarnsberget 

 vester och sydvest om Tunabergs kyrka, Öfverbo 

 Hagberget vester om Öfverbo sjön och Ytlerbo 



