12 



endast är en famn, gående i ONO. Etter denna 

 riktning fortsätter det med få afhrolt 3 — 400 

 fttranar, men uppsticker ytterligare sedan på nå- 

 gra ställen längre i öster, såsom söder om Damm- 

 grufvan och på skogen mellan Andreaeberg och Ö. 

 Kovik. Sannolikt utgöra alla dessa isolerade par- 

 tier fortsättningar af en och samma lagerformiga 

 gång, fastän sammanhanget dememellan för jord- 

 täcknings skull, icke kimnat fullföljas. Straxt 

 söder invid Strörashullslagret har legat en körtel 

 af samma bergart, som nu till det mesta är upp- 

 bruten. Dess största bredd har varit omkrin2r I 

 famn, dess längd 3 famnar, men djupet obetyd- 

 ligt. Den har gått parallell med stora lagret och 

 slutat i en spets åt båda ändar. 



Denna bergart, hvars egentliga vigt ligger 

 mellan 3,67 och 3,93 och som endast ger omkring 

 J procents glödgningsförlust, utgöres af en små- 

 kornig eller finkornig blandning af möikare eller 

 ljusare grön eller gulgrön augit (troligen diallag), 

 brunröd granat och mörkgul eller rökbrun olivin 

 eller rättare ett jernoxidulsilikat af samma sam- 

 mansättning som olivin. Hvad mängden af dessa 

 särskilta beståndsdelar beträffar, uppgår olivinen 

 till nära hälften af stenens vist: af de andra båda 

 är augiten den rådande. Klyftytor äro stundom 

 öfverdragne med i större qvantitet utsöndrade 

 derba lameller af granat, i hvilka äfven någon- 

 gång smärre partier af bladig skillrande diallag 

 sitta in växta. Men olivinen förekommer endast 

 uti mindre korn, jemnt och likformigt uti hela 

 massan fördelade. Augiten smälter för blåsrör 

 mer och mindre trögt, än stilla än med liten 

 blåskastning, granaten, såsom vanligt, lätt och 

 stilla, men äfven olivinen är smältbar. 



