32 



så skarpt markerade gångar, dels såsom lunnare 

 maiUlar eller kåpor öfverläckande densamma. De 

 hafva eraedlertid på den bifogade chartan blifvit 

 åtskiljfla och markerade med hvar sin olika leinte 

 af samma fårf;. 



Utaf dessa på Tuiiabergska malmfältet här 

 och der spridda bergkullar, som antingen ensamt 

 eller i sällskap med andra bergarter, innehålla 

 en sådan grofkristallinisk granit, förtjena följande 

 att tagas i närmare betraktande. Straxt norr in- 

 vid kyrkan reser sig en vid pass 25 fot hög 

 bergkulle, hvars sträckning går i nordnord vest, 

 och hvari några smärre laster af »neiss och kalk 

 äro inneslutne, som visa strykning i O — V eller 

 ONO med 20° — 30° fallande än åt norr än åt 

 söder. Vid kullens något brantare östra och ve- 

 strå sidor ses dessa inkilade lager aftaga i mäk- 

 tighet mot foten och forlsalta eftej- all sannolikhet 

 icke mycket långt åt djupet. Det är graniten i 

 denna kulle, som på omkring 30 famnars afväg- 

 ning nere i De Beschiska grufvan bildat den s. 

 k. första afskärningen, h vilken något öster om Gö- 

 rans schacht framstrukit i nordvestlig riktning. 

 Det var häremot som de ijamlas arbeten i denna 

 grufva afstannade, men genom dess genombry- 

 tande först vid norra och seclan vid södra Porlen 

 (se Tab. III och V) lärde man sig, alt dess 

 mäktighet ej var sA afskräckande och alt såväl 

 de malmförande som ofyndiga arterna på östia 

 sidan om densamma återfunnos i det närmaste i 

 samma läge som på vestia sidan. 



Ungefär midt emellan kyrkan och Simons- 

 berget frarastrvker i nära nordvestlis: riktning en 

 annan något längre kullsträckning, som hufvud- 

 sakligen ulgöres af grolkristallini.ska graniten, men 



hvari 



