33 



hvari man äfven fiiinei- flera, mer och mindre 

 långt fortsättande lager af gneiss eller kalk, hvil- 

 kas mäktighet dock ej öfverstiger en eller annan 

 aln. Dessa mellan graniten inkilade och med den- 

 samma i vexling liggande gneiss- och kalklager 

 hafva alla en strykning i NNV — ^SSO, med ett 

 ganska flackt ända till 50° ä TO'' fallande från 

 lodlinien åt ONO. Flera obetydligare skärpnin- 

 gar äro i denna kulle af gammalt anlagde, och 

 utvisa att äfven dessa små lager medfört någon 

 malmfyndighet, uppå hvilken också verkets första 

 Jkopparhytta vid. Tyckhyttan 1753 blef privilegi- 

 erad, sedan fältet några år förut blifvit från ödes- 

 mål upptaget. Straxt söder om denna kulle, h vil- 

 kens granit bildat den s. k. andra afskärningen i 

 De Beschiska grufvan, uppstiger en annan dylik, 

 som äfven har sin sträckning i nära nordvest och 

 uteslutande består af granit, med undantag af 

 dess mot vester vända branta bergsida, der ett 

 några alnar mäktigt lager af grå gneiss synes med 

 NNV:lig strykning stupa inunder graniten circa 

 60° mot öster. 



Straxt söder invid Kummelberget och nedanför 

 dess fot visa sig trenne säiskilla bergkullar, af 

 hvilka de båda sydligaste äro helt små och låga, 

 men den nordligaste jemförelsevis betydligt större, 

 fastän mot södra ändan afsmalnande. Det är dessa 

 kullars granit, som på ungefär 90 famnars lodrätt 

 djup under den allmänna afvägningspunkten bildat 

 den s. k. tredje afskärningen nere i grufvan, gående 

 der, likasom ofvan dag, i NNV. Söder om den 

 större bergkullen uppsticka i en rad flera andra helt 

 små granithällar, på den nordligaste af hvilka lod- 

 linien för ett redan för Qera år tillbaka tillänjuadt, 

 men ännu icke päbörjadt, nytt schachl är u I satt. 



K. r. A. Handl. 18Å8. II. 3 



