43 



eller 0111 de möjligen äro iilskiljdn af ett mellaii- 

 liggaiide gneisslnger, såsom anledning verkligen är 

 att förmoda genom förekomsten af små gneiss- 

 kupper, såväl vid vestia ändan af Stora grufstöten 

 och vid Tomta, som på gärdet dememellan. Om 

 åter detta sednare kalklager, såsom strykningen 

 antyder, fortsätter åt söder under Koppartorps 

 gärde mot Tom la bficken, eller om det äfven åt 

 den sidan betäckes af gneiss, detta hindrar den 

 djupa jordbetäckniijgen att afgöra. För den sed- 

 nare händelsen, eller att det öfvertäckes af gneis- 

 sen, tala de flera små uppstickande gneisshällar, 

 som söder om detsamma synas mellan Kyrkan 

 och Konsten samt vid Klenby. Genom grufve- 

 arbeten vete vi dock, att detta kalklager mot öster 

 utbytes af och fortfarande betäckes af gneiss, men 

 ofvan da? se vi återigen längre mot öster nås;ra 

 mindre, dock troligen ej så djupt gående, kalk- 

 lager i vexling med gneiss förekomma inkilade 

 mellan grofk ristall i niska graniten. Vi hafva såle- 

 des här uppä malmfältet en både i stort och 

 smått flera gånger förnyad, vexling mellan gneiss 

 och kalk, hvilkas lager alla visa en hufvudstryk- 

 ning i ^Y eller NNV med 50"— -TO" fallande från 

 lodlinien mot öster. 



Gneissens strykning är i malmfältets syd- 

 vestra del i höjderna öster om Brostugdammen 

 NV och NNV, med 40°— 60" lutning åt O. I 

 malmfältets nordvestra del, i dalen mellan Vin- 

 terberget och GuUbergskullarne och nedanför desse 

 sednare mot söder, skiffrar den i nära O — V, med 

 stupning allmännast emot N, varierande mellan 

 40" och 70". I dalen mellan Simonsberget och 

 Bond berget äga lagren en strykning i VNV med 

 30" — 60" lutning mot N, men denna strykning 

 vrider sig så, all den i malmfältets östra de! 



