47 



Dellii sednare bildar nemligen mer och mindre 

 djiipL gående nedsjnnkningar, som fortsätta hela 

 viigen iitföre iiLi gruivans bada långväggai-, ända 

 från dagen till nuvarande djup. Härigenom liar 

 uppkommit likasom ett naturligt hvalf, uli och 

 inom h vilket den hufvudsakliga malmfyndigheten 

 varit innesluten, ehuru man genom de få forsök- 

 ningsarbeten i fält, som här äro verkställde, lik- 

 väl har utrönt, att kalklagren äfven på andra 

 sidan om dessa innestängande väggar äro något 

 malmstänkte, fasfän ej till någon aibetsvärd grad. 

 Det tyckes således, som denna hvalflformiga böj- 

 ning af takberget varit en orsak dertili, att malm- 

 fyndigheten företrädesvis koncentrerat sig i de 

 inom hvalfvet liggande lagren, och man skulle 

 sålunda med skäl kunna likna denna grufvas malm- 

 förande med en (läckt liggande eller sväfvande 

 malmstock. 



Det är i det föregående antyd t, att kalkfor- 

 malionen ofvan dag sönderfaller i fyra särskilta 

 varieteter eller länkar, som i olika mäktiga hvarf 

 eller lager omvexla med hvarandia och med grå 

 gneiss. Dessa fyra varieteter, hvilka, som man 

 påminner sig, voro malmförande kalk, hvil vatt- 

 kalk, blå vattkalk och gråkalk, återfinnas äfven alla 

 utvecklade i De Beschiska grufvan. De bilda der 

 flera donlägiga parallela lager, som alla stryka NNV 

 och stupa mot östern och som, med hänsyn till 

 deras lagerföljd, på visst sätt tyckas i stort intaga 

 en bestämd ordning, så att närmast under det 

 hvälfda gneisslaket ligger alltid den malmförande 

 kalken eller sjelfva malmstocken. Under denna 

 möter än den ena, än den andra af de tre ofyn- 

 diga arterna, dock så att gråkalken alltid ligger 

 underst och utgör bottenlagret af obekant mäk- 

 tighet. Men genom försökningssänkningar mer 



