49 



sig med dess mäktigliet. Denne var nemligen i 

 förstone frun taket till sulan räknad t mellan sex 

 och nio alnar, men minskade snart till tre eller 

 fyra, under det att den på åtskilliga ställen mera 

 tillfälligt undergick än ytterligare förtryckningar, 

 då dess mäktigliet endast uppgick till tre ä sex 

 qvarter. 



Malmstocken har alltid haft sväf vande mol 

 öster eller rättare ONO och detta har för olika 

 djup varierat mellan 16° — 35** från horizonten. 

 Sålunda var stupningen i Ehrencronas ort (se 

 Prof. a. Tab. V) från nedgången i grufvan eller 

 vid Stötens östra ända till Södra Porten vid tret- 

 tio famnars djup 16" — 23°, derifrån och till Jakobs 

 sänkning låg den nästan vågiät, sedermera återtog 

 den småningom sin gamla stupning, som den bi- 

 beliöll till den nuvarande s. k. Hästvandrin2;en vid 

 femtiotvå till femtiofyra famnars djup, hvarefter 

 stupningen ännu mera ökades och ända till åttio- 

 fyra famnars djup låg mellan 30° och 35^ allt 

 från horizonten. Der började den åter att lägga 

 si", men snart intiäffade den harstädes ovanlisra 

 händelsen, att, sedan malmslocken i början fort- 

 satt sin vanliga stupning åt öster, började den 

 först gå horizontelt (vid 92 famnars djup) och se- 

 dan stiga emot bröstet och det tem ligen starkt, 

 så alt stigningen på omkring trettio famnars längd 

 från afvägningen 92 famnar till nuvarande bröstet 

 af orten icke är mycket mindre än vid pass 10 

 famnar. Denna betj^dliga lutning i molsalt rikt- 

 ning mot den vanliga förorsakade qvaf och hetta, 

 hvarföre, då också malmfyndigheten var ovanligt 

 spridd och linga, arbetet här åter lemnades. 



1 stället hade man, vid slulet af den hori- 

 zontelia indrifningen i den på 91 famnars djup 



K. V. A. Handl. 1848. 11. 4 



