51 



i rät vinkel gående vrid ning, förenad med den 

 betydliga iij3pkastningen på höjden, så kan icke 

 eftertankan sladna vid annat, än den granit, som, 

 mellan 90 och 91 famnars afvägning gångformigt 

 strukit tvärt öfver Ehrencroneorten, Den har 

 en kilformig skapnad och en mäklighet af mellan 

 2 och 3 famnar, med den smalare ändan vänd 

 niot söder. Iakttager man nu, att lodlinien för" 

 denna granitafskärning ofvan dag infaller vid sö- 

 dra ändan af den nedanför Kummelberget belägne 

 granitkullen och att denne äfveii der är mot sö- 

 der afsmalnande, fastän i norra ändan af 20 — 30 

 famnais bredd, och derjemte påminner sig det 

 nära grannskapet till Kummel- och Simonsbergens 

 större granithöjder, så torde dessa förenade om- 

 ständigheter med någon sannolikhet berättiga till 

 den förmodan, att nj^ssnämnde granitparti vid 90 

 famnars afvägning, har norr om Ehrencron-orten 

 en större utsträckning och mäktighet, än som ge- 

 nom den njss anförde afskäiningens genomgående 

 blifvit lagd i dagen. Denna förmodan vinner en 

 ökad styrka genom följande: Örnskölds och Lovi- 

 sins orter äro, som man ser, icke fortsatia till 

 större djup än omkring 90 famnar, men anled- 

 ningen hvarföre aibetet der stadnat, kan tyvärr, 

 nu icke utrönas, emedan större varphögar, som 

 der äro qvarlemnade, hindra åtkomsten och un- 

 dersökningen af den i deras bröst anstående berg- 

 art. Gamla arbetare på stället anföra dock, alt 

 graniten äfven der skall hafva mött. Huru der- 

 med än må förhålla sig, säkert har dock den gra- 

 nitmassa icke varit obetydlig, som kunnat åstad- 

 komma en sådan ofantlig rubbning och kastning, 

 som här tydligen har försiggått. 



Det falska eller sanna i detta här ofvan an- 

 tydda föreställningssätt kommer väl att genom 



