57 



alns maklig rand af grå gneiss uli malrnförancle 

 kalken, fleia andra dylika fall alL förliga. 



Malmförande kalk. Denne besiar af en mer- 

 endels grofkrislallinisk, nägongång smakornig, 

 livit eller giåhvit, spalig kalkslen med mer och 

 mindre ymnigt inväxte partier af coccolith och 

 glimmer. Den förre är den hufvudsakligen rådande 

 inblandningen och förekommer under tvenne form- 

 varieteler, nemligen antingen såsom större eller 

 mindre fritt inväxte korn eller såsom ett mer och 

 mindre sammanhängande eller genombrutet skelett. 

 Genom kalkens behandling med någon utspädd 

 syra kan man härom lätt öfvertyga sig. Man 

 finner då, att detta skelett utgöres af ett aggre- 

 gat af en oändlig mängd på och jemte h varandra 

 sammanvuxne, än större än mindre, korn eller 

 kristalliniska partier, som åt olika håll olika myc- 

 ket utspirat och mellan sig lemnat en mängd 

 håligheter, som varit fyllda med kalk. Sedan 

 denne blifvit utlöst, finner man någongång i dessa 

 håligheter ännu qvarsillande helt små partier af 

 hvitgrå skapolith, som dels är derb, dels kristal- 

 liserad. Den ioenkännes lätt genom sin ejråhvita 

 färg, sin lältsmälthet med stark pösning och sina 

 små kristallers form. De skapolilhkristaller, som 

 jag, genom att på delta sätt behandla kalken, 

 lyckats framkalla, hafva dock varit så små och 

 så få, alt ingen kemisk undersökning kunnat å 

 dem anställas. Men vi hafva dock en äldre ana- 

 lys dera (Hisingers Min. Geogr.) som gifvit följande 

 resultat på 100-delar, nemligen kiseljord 43.83, 

 lerjord 35.28, kalkjord 19.37, jeinoxid 0.66, hvilket 

 ger formeln CS4-3AS. Enligt benäget meddelande 

 af Prof Walmstedt, som verkställt denna under- 

 sökning, förvaras ännu i Upsala Akademies kabi- 

 nett en lös skapolith-kristall , en åttasidig, i bägge 



