60 



Dessa äro de hufvudsakllga och konstania in- 

 Llandningarne, som karakterisera den malniföiande 

 kalken såsom oan£;art. Men ännu en annan in- 

 blandning, som dock endast sällan förekommer, 

 äro smärre körtlar af hvit glasglänsande qvarz, 

 för det mesta endast der, Iivarest denna kalk 

 slöter emot den öfverliggande gneissen eller un- 

 derliafsande vatlkalken. Man kan dock ej förneka, 

 att en sådan qvarz, vid kalkens behandling med 

 utspädd syra, ofta återstår såsom helt små, hvita 

 och genomskinliga , osmakliga korn, blandade med 

 de öfrioja gröna cuccoiithkornen. 



Utom kolsjrad kalk har denna kalksten, en- 

 ligt prof från olika lokaler inom grulvao, äfven 

 visat sig innehålla något kolsyrad talkjord, vaii- 

 erande mellan en och tre procent. Någon baryt 

 eller strontian har likaså litet i denna, som de 

 andre ofyridiga arterna, kunnat upptäckas, men 

 deremot ingår här, likasom i gråkalken, äfven li- 

 tet kolsvrad mancranoxidul i saiumansättninccn. 

 Såsom förut flerstädes varit antydt, är det 

 denna med coccolith, gliiumer eller graphit mer 

 och mindre indränkta kalksten, som innesluter i 

 sig den hufvudsakllga malmfyndigheten af koppar 

 och kobolt. Det föria nialmslacjet är en mer och 

 mindre hallig kopparkis, det sednare utgöres huf- 

 vudsaklitieu af kobuU"lans. Då i det förcijående 

 är talad t (im mcdmstockens bredd och mäktighet, 

 så hafva dessa uppgifter endast till en del kunnat 

 åsyfta den här ifrågavarande kalken, ty på åt- 

 skilliga ställen har malmen äfveu förekommit in- 

 växt i gånsjstenen ellei' grå gneissen. Detta har 

 t. e\. varit händelsen fleislädes i grufvans tak, 

 duck förnäujligast ocli ingenstädes till den mäk- 

 tighet och utbredning, som i grufvans norra vägg 

 allt till 30 a 40 famnars afvägning. På en om- 



