61 



byllig bredd af 5 — 10 famnar och en mäktigliet 

 mellan 2 och 3 famnar, har den der anslående 

 gneissen innehålht en så sandad mahnqvanlilel, 

 atL de ortarbeten, som dei' drifvils, varit biand 

 de mest lönade i hela orufvan. Man har i all- 

 mänhet, under brylningaines fortgång, gjort dtii 

 iakttagelsen, att största malmfyndigheten, så af 

 kopj3ar som kobolt, varit koncentrerad i närmaste 

 grannskapet af malmförande kalken med gneissen, 

 på sa sätt att den förra eller kalken vaiit mest 

 gifvande i närheten af taket, eller att malmförau- 

 det uppstigit ett eller annat qvarter uti detta 

 sed na re. 



Då kopparmalmen förekommit uti kalken, har 

 den utgjort större och mindre fläckar eller ögon, 

 sällan till äggs, men mest af hagels, ärter eller 

 nötters storlek och har derjemte varit mycket 

 kringspridd, i synnerhet i sednare tider. Men 

 förmodligen har den i äldre tider, då en mera 

 utvidgad bergsrörelse här på orten var i gång, i 

 alla hänseenden varit mera samlad. Den malm 

 åter, som förekommit uti gneissen, har varit mera 

 koncentrerad till större och mäktigare körtlar, 

 streck och ådror, sä att denna slays malm med 

 mindie kostnad och besvär kunnat sofras från 

 medföljande bergart. Man har vid hyttan plägat 

 åtskilja dessa båda arter, så att den i gneissen 

 liggande kopparmalmen kallats svartmalm, men 

 den uti kalken hvitmalm. Derjemte har den förra 

 eller svartmalmen merendels alltid varit åtföljd af 

 svafvel- eller magnetkis, h vilken omständighet också 

 iiaft en förmånlig inverkan på smältningarne. 



Kobolt glansen har i större och mindre kristal- 

 ler förekommit dels sittande för sig uti kalken, 

 dels in växt uti kopparkisen. Ju mera samlad 

 denne sednare har lallit desto större ha då också' 



