75 



mindre väl utLryckt glasglans, I andra korn åter 

 ser mail en gul glasgiänsande kärna af olivin(?) 

 joå alla sidor omgifven af en vaxgläDsande splitt- 

 rig serpentin. Åter i andra äro båda dessa arter 

 blandade om hvarandra, så att kornets grundyta 

 synes omvexlande beströdd med gula eller hvit- 

 gula glänsande och gröna matta små punkter. Slutli- 

 gen finnas också andra korn, som tydligen helt 

 och hållet bestå af serpentin. 



Dessa iakttagelser häntyda, som det tyckes, 

 på en försiggången melamorphos af den i kalken 

 inväxte olivinen, beroende på dennes större eller 

 mindre benägenhet att sönderdelas och upptaga 

 vatten och bestående i dess partiella eller full- 

 ständiga förvandling till serpentin. Att dock icke 

 all olivin varit underkastad en sådan förvandling, 

 derpå återstå ännu bevis uti de flera korn , hvil- 

 kas brott och glans äro fullkomligt bibehållne. 



Utom genom sin vanligen mera gråa eller 

 blågräa färg skiljer sig gråkalken från den malm- 

 förande och hvita vattkalken genom den alltid 

 mörkare färgen hos de inneliggande kornen. Dessa 

 ligga äfven för det mesta i jemngående ränder, 

 dels närmare dels fjermare från hvarandra, på så 

 sätt att flera sådane parallela ränder grupperat sig 

 tillsammans i olika breda fortlöpande band, hvilka 

 hvarftals omvexla med en från denna inblandning 

 fri gråkalk och sålunda genom denna flera gånger 

 repeterade randning utvisa bergartens strykning 

 och stupning i stort. Gråkalken innehåller en 

 större halt af kolsyrad talkjord, än de andra kalk- 

 arterna, dock uppgår denna icke till högre belopp 

 än 5 å 8 procent. Derjemte innehåller den äfven 

 kolsyrad manganoxidul varierande mellan l.ie och 

 1.32 procent. Den är å la regle icke malmförande, 

 men sällan, åtminstone nere i grufvan, saknas i 



