83 



i heia Smedsgårdsgrufvan. Vester om Högvinden 

 synes deremot under den vid afvägningspunkten 

 rådande gneissblandade blå vattkalken endast 

 gråkalk, genomsatt af smalare ränder malmfaiande 

 kalk, från 1 — 3 qvarter mäktiga, allesammans 

 stupande omkring 60° mot NO. I vestra ändan 

 af Smedsgårdsgrufvan, frän dagen till botten, 

 samma gråkalk i vexling med smärre lager malm- 

 förande kalk. I södra väggen vester om Lågvin- 

 den synes också gråkalk, beläckt närmast dagytan 

 af ett smalt åt O sväfvande lager af grå gneiss, 

 som med ökad mäktighet fortsätter mot öster förbi 

 Lågvinden, så att södra väggen på denna sidan 

 från dagen till botten endast visar denna bergart 

 anstående. Vid nedgången till Klingsporrgrufvan, 

 norr invid Johns schacht, visar sig i grufstötens 

 norra väos" nederst malmförande kalk med ett in- 

 kiladt smalt lager af gneiss, derofvanpå blå vatt- 

 kalk (inneslutande ett litet lager af en bergart, 

 bestående af hornblende, qvarz och granat) och 

 öfverst åter grå gneiss, alla lagren ägande en stup- 

 ning mot NO af 50" — 60° frun lodlinien. 



Dessa iakttagelser häntyda visserligen på ett 

 möjligt för detta sammanhang mellan de i norra 

 och södra väggarne anstående gneisspartierna, men 

 visa tillika huru oredig och med förhållandet i 

 De Beschiska grufvan olika den vexling är, som 

 här äger rum mellan de under denna gneissraan- 

 tel liggande lagren. Då vi nu derjemte påminna 

 oss, att botlen i grufstöten består af ofyndig grå - 

 kalk, men att under denna ofyndiga sula Källar- 

 orten blifvit drifven i malmförande kalk, så vinna 

 vi den öfvertygelse, att här legat flera parallela 

 malmförande lager ofvanpå hvarandra , som alla 

 ägt sväfvande mot öster och varit betäckta af än 

 den ena än den andra ofyndiga bergarten. Häraf 



