89 



ämnar ej heller nu uppeliålla luii; mycket dervid, 

 utan önskar all dermed till en annan gång i ett 

 sammanhang få spara, öfvertygad att det endast 

 är genom sammanställande af en mängd hithörande 

 fakta, insaralude på olika lokaler, som vi kunna 

 hoppas, att närma oss sanningens tempel och till 

 någon del lytta en flik af det täckelse, som ännu 

 för oss döljer dess heliga läror. Det är allt för 

 väl bekant, att flertalet af nutidens geologer, i 

 sin ultraphitoniska ifver, betrakta alla gneisser och 

 glimmerskilirar såsom metamorphosprodukter af 

 sedimenlära berglager och att äfven åtskilliga af 

 de korniga kalkerna (s. k. urkalkerna) föras till 

 samma kategori, under det att andra åter anses, 

 att i sig sjelfva vara eruptiva. fl vad det sista 

 fallet beträffar, lorde måhända de iakttagelser, 

 som i föregående uppsats äro framlagda, bland 

 annat öfver åtskilliga af de mineralier, som i kor- 

 niga kalken förekomma, icke vara de första, som 

 innebära en vederläggning om dess presumtiva 

 tillkomst genom underjordisk smältning och upp- 

 stioande i da^en. Hvad åter ansiår den första 

 händelsen, ellei- gneissens, glimmerskifferns och 

 kalkens metamorphism genom underjordisk hetta, 

 förorsakad genom frambrytande af en främmande 

 eruptiv bergart, bekänner jag för min del att, 

 ehuru detta faktum för mindre sträckor, d, v. s. 

 i närmaste grannskapet af den eruptiva bergarten 

 icke kan förnekas, jag ännu ej kunnat fatta den 

 inneboende ofantliga hetta, som skulle varit nöd- 

 vändig, för att åstadkomma en dylik förvandling 

 utöfver så betydliga vidder, som våra gtieiss- och 

 glimraerskifferbildningar inlaga. Det fattades, att 

 en man, sådan som Författaren till ''Lehrhuch der 

 cheniischen und physikalischeti Geologis', skulle upp- 

 stå för att med hans skarpa och genom trän- 



