208 



koiia benen. Eftei* femnr följer anticrus i afse- 

 eutle på freqiiensen af dessa fractuier. Camper 

 omtalar i en 1765 till Vetenskaps-Akademien i 

 Edinburgh acbesserad skrifvelse en sådan casus på 

 tibia. Med hänsyn till den form och öfriga for- 

 hållanden preparatet eidigt den medsända rit- 

 ningen visade, benämner han brottet: "fractura 

 squammosa''. I motsatts till hvad fallet var med 

 underarmen, synes har vanligtvis endast ettdera 

 af benen skadade. Af de fall, som finnas anfönla-; 

 tillhörde 4 tibia och 2 fibida. På humerus finnas 

 2 casus af infractio beskrifna af Jurine och Hart. 

 På clavicida har Johnson iakttagit 2 och Meijer 

 1 fall af samma slags brott. Det gifves följakt- 

 ligen intet af de större, långa benen, på hvilket 

 ej en sådan fractur, som den här ifrågavarande, 

 blifvit iakttagen. 



En anmärkning har i denna fråga blifvit af 

 flera framkastad, som jag anser mig ej böra för- 

 bigå. Man har saori: ett ben, hvais ena del kan 

 på detta sätt brvtas, under det ett annat parti af 

 detsamma endast böjes, är antingen ännu icke 

 såsom ben fuUbildadt, eller ock sjukligt löräiidradl. 

 På grund häraf hafva ock flere chirurger niedgif- 

 vit infractionens möjlighet på friska ben endast 

 hos barn, men deremut hos fuUvexta blott i de 

 fall, der benen förut varit angripna af någon pa- 

 thologisk process. Det vissa är, att merlalet bil- 

 hörande fall blifvit observeradt hos barn, hvilkns 

 ålder tyckes vara en väsendllig pr«(lis|3onerande 

 orsak till d^dika frachuer. Likväl bör anmärkas, 

 att bland de fall, soni blifvit uppbevarade, endast 

 ett jemförelsevis obetvdligt antal tillhör den Ulliga- 

 ste barn-åldern, under h vilken dock benen äro böj- 

 ligast och följakl ligen bäst passande för uppkomsten 



af 



