215 



JoH. MiiLLER yttrar (1. c. p. 240) efter en 

 längre, till stor del på egna myolugiska under- 

 sökningar grundad, analys öfver samma fråga: 

 "Fattar man allt tillsammans, så är följande deraf 

 klart: Ryggkotornas processus transversi innehålla 

 elemeuterne till tvenne utskott, livilka elementer 

 väl kunna åtskiljas men äro förenade i första 

 hälften af däggdjurens och i de fleste af raenni- 

 skans ryggkotor. Dessa Ijena å ena sidan till 

 fäste för refbenens tuberculum, å den andra till 

 fäste för muskler. Dessa elementer afläjjsna si» 

 ganska tydligt från hvarandra hos däggdjuren 

 redan vid de medlersta ryggkotorna; på ländko- 

 lorna är denna afsöndring och mellanrummet 

 emellan de två utskotten störst. Om det än icke 

 kan afgörande bevisas, att de refbenen motsva- 

 rande tvärutskotten pä länd kotorna verkeligen in- 

 nehålla vidvexta refbens-elementer, så låter det 

 dock bevisa sig, att fullt analoga muskler fästa 

 sig på de refbensartade tvärutskotten af läntlko- 

 lorna och på refbenen vid ryggradens bröstdel." 



Cruveilhier vidrör äfven detta ämne ulan 

 att dock närmare hafva egnat det någon adoption 

 (Trailé d'Anatomie descr. 2:e Ed. T. 1. p. 69). 



OwEN har i sina sednare arbeten ("On the 

 Archetype and Homologies of the verlebiate Ske- 

 lelon" London 1848 och "On the nature of Limbs" 

 1849) i större scala visat att just dessa partier 

 utgöra nyckeln till en stor del af, hvad han 

 kallar skelettets "homologie", eller tyduingen af 

 delarnes motsvariglieter inom den enkla, allt ge- 

 nomgående, grundplanen. Af de nämnda båda 

 arbetena har jag icke ännu varit så lycklig alt 

 erhålla det första; men i det sednare som jag 

 har för mig, ("On the nature of Limbs") äro in- 

 tagne diagrammerne af det vertebrerade skelettets 



