217 



Denne lärde och sinnrike förfiiLtare, sjnes mig 

 dock i dessa punkter meia liaft sitt ideal än verk- 

 licjlieten för si^. 



De iakttagelser lill h vilka jag blifvit förd 

 genom den anledning som redan är omnämnd, 

 liafva icke ledt till helt och hållit samma resul- 

 tater, som de anförda författarnes, men öfver- 

 enstämma närmast med Joh. Mullers yttrande: 

 att ryggkotornas processus träns versi innehålla 

 eleraenler till tvenne utskott. Det resultat jag 

 vunnit, är att de innehålla elementer till trenne 

 utskott, neml.: proc. mammillares, accessorii och 

 transversi, som hos menniskan endast på ett färre 

 antal kotor rudimentära, hos djuren utvecklas till 

 regelbundna bildningar af synnerlig betydenhet. 

 Af dessa trenne utskott utgå processus mammil- 

 lares frän)Sl, ofla från ledutskotten; processus 

 transversi från sidorne af vertebran och processus 

 acessorii bakpå eller bakom processus tiansversi, 

 alldeles skiljde ifrån, samt utanför processus ob- 

 liqui posteriores. 



Kännedomen om dessa utskott är ännu 

 vacklande. Tvärutskotten framställas väl af alla 

 anatomer, som beskrifvit ryggiaden, men en 

 stor del af dessa författare förbigå de tvenne 

 andra med tystnad; andra omnämna det ena 

 paret, nemligen processus accessorii ; ganska få upp- 

 taga äfven det tredje, eller processus mammillares. 



Detta förbiseende är så mycket underligare, 

 som Galejnus, h vilken redan begagnat benämnin- 

 gen tvärulskott, äfven beskrifver processus acces- 

 sorii. De ossibus. Gap. v ni — x. 



Vesalius vill rätta Galeni uppgift om de ac- 



cessoriska utskotten. Han säger sig aldrig hafva 

 funnit dessa utskott hos menniskan, men väl hos 

 djur (hundar och svansade markattor), från h vilka 



