221 



han "såsom en annan egenhet": att de vanliga 

 ledutskolten på iändkotorna äio förlängda i sneda 

 spetsar, lika långa som laggutskoUen. Denna an- 

 ordning förekommer iifven, ehuru mindre fram- 

 stående hos hararne" &c. Vi tinna häraf att 

 den store niästaren i vetenskapen endast fljgtigt 

 nppehållit sig vid dessa utskott och har saknat 

 bestämd benämning för dem. 



I Theiles förtjenstfuUa, ofvan citerade, af- 

 handling (p. 109 & 116) har afd. 2 öfverskrift: 

 Die processus ohliqui und accessorii; afd. 3: Die hin- 

 teren Proc. accessorii. Af dessa öfverskrifter, synes 

 att förf. antager tvenne slags processus accessorii. 

 Det första slaget kallar han endast accessorii, de 

 sed na re hakre accessorii. — Under den förra ru- 

 briken yttrar förf: "Hos Menniskan hafva alla 

 ryggkotornas ledutskott samma gestalt, och äro 

 olika ländkotornas: endast den 12:te ryggkotan 

 skiljer sig genom riktningen af sina ledutskott och 

 bildar öfvergångsformen emellan ryggkotorna och 

 Iändkotorna. — Processus accessorii saknas öfver- 

 allt på ryggkotorna med undantag af denna, 

 den 12:te ryggkotan. Deiföre låter hvaije rygg- 

 kota genast skilja sig från ländkotorne. Annor- 

 lunda är förhållandet hos Däggdjuren. Hos dessa 

 har ett bestämdt antal af de bakersta ryggkotorna 

 ■processus ohliqui och accessorii utbildade efter länd- 

 kotornes typ." — Här menar förf med processus 

 ohliqui och accessorii ofelbart: de fiämre utskotten, 

 eller piocessus maramillares, som oftast utskjuta 

 från processus obliqui. Men just på denna, af 

 författaren här särskiklt uppmärksammade l2:te 

 ryggkotan hos menniskan, äro de öfre processus 

 obliqui ännu ställde såsom på de öfrige ryggko- 

 torna, och de ifrågavarande processerne från dem 

 alldeles skiljde, sålunda icke från dem utgående. 



