222 



Vi torde iifven särskildt af (lenn;i anledning finna, 

 alt ehuiLiväl processus obliqui och mamillares, 

 eller, som de af Theile har orikligL tilläggas 

 namnet accessorii, oftast äro förenade med pro- 

 cessus obliqui, så utgöra de dock rätteligen egna 

 bildningar af särskild nalur och bestämmelse. 

 Föröfrigt har TnEn.E i denna del af sin afhand- 

 ling velat uppgöra en egen tjpus för ryggkotor 

 och ländkotor och visat att denna sednare typ sträc- 

 ker sig ohka långt framom ländregionen hos olika 

 djurgrupper. 



Stannhjs (Lehibuch der Vergl. Anatomie der 

 Wirkellhiere. Beihn 1849, p. 345) har ännu 

 beslämdare och klarare än någon föregående 

 författare i djuianatomien behandlat detta ämne. 

 Han hai' antagit för de ifrågavtjrande ulskolts- 

 paren namnen Processus accessorii anteriores och 

 P. acc. jjosteriores , och yttrar om dessa bland 

 annat: "På de fleste däggdjurs iedulskott förlänga 

 sig framåt och bakåt mer eller mindre tytUiga, 

 för muskelfästen bestämda knölar, Processus ac- 

 cessorii anteriores och fosteriores. — De äro all lid. 

 starkast och ofta ganska starka på ländkotornas 

 och den sisla ryggkotans ledutskott, ntindre ut- 

 vecklade på de främre ryggkotorna , der de öfvergå 

 i tvärutskotten, men bibehålla sig understundom 

 ännu rätt tydligt och sjelfständigt." Stannius ci- 

 terar TiiEn.ES afhandling och har sannolikt af den 

 tagit någon anledning till benämningarne pro- 

 cessus accessorii anteriores och fosteriores. Det skulle 

 väl lyckas alt dessa namn kunde vara rätt bra 

 och leda till bältie reda; också är, som jag ofvan 

 antydt, ämnet bäst utredt i denna lärobok, men 

 jag måste bestiida namnens riktighet. Stannius 

 har, liksom flera dess föregångare, äfven utgått 

 från den sals såsom regel, alt de af honom så 



