229 



ännu belägen på elt helydligl afslånd från den 

 elterföljande kolans ledulskolt. På den ll:e rygg- 

 kotan blir den bredare ocli närmare belägen in- 

 till nästa kotas ledutskott. På 12:e rvoffkotan är 

 den ännu bred, belägen belt nära intill det föl- 

 jande ledulskottet; på den 13:e eller sista rygg- 

 kotan är den smal, i form af en rak lägg, som 

 faller tält efter nämnde utskott. Det blir sålunda 

 först de öfre ledutskolten af den 13:e eller sista 

 ryggkotan, som blifva inkilade emellan processus 

 obliqui och accessorii, såsom på de följande länd- 

 kotorna. På 12:e och 13:e ryggkotorna, samt 1, 

 2 och 3 ländkofan räcker den nedom det innan- 

 för stående undre leilulskottet (|)å samma kota). 

 På 4:de ländkotan är detta icke mera fallet; på 

 den 5:e räcker processus accessorius endast ner 

 på halfva inomliggande ledutskottet, på 6:e är 

 den åter endast rudimentär, och aflägsnad ifrån 

 samma utskott, som den på föregående kotor om- 

 fattal; på 7:e ländkotan saknas helt och hållit 

 processus accessorius. 



Sidoutskottens tredje, undre del, som är be- 

 stämd till förbindelse med tubeia costaium, och 

 som derföre med skäl torde förljena benämnas 

 pfocessus costalis, är på de första ryggkotorna så ru- 

 dimentär, att den endast utgöres af deras undre 

 bakåt skjutande hörn med påsittande ledfacett; 

 först på 7:e ryggkotau är den något äfskiljd från 

 processus accessorius, skiljer sig och blir större 

 på 8:e, 9:e, 10:e och ll:e ryggkotan, såsom en 

 snedt sittande och snedt formad knapp för ref- 

 bensfästet. 



På 12:e och 13:e ryggkotorna antaga refbens- 

 utskotten en annan form och beskaffenhet. De 

 stå ej mera i beröring med ref benen (som icke 

 heller äro försedde med knöl). De bestå här 



