252 



nas följd bakåt, flytlai" sig den öfre, uccesso- 

 liska knölen mera bakåt, hvarjemle costa Idelen 

 skjuter mer och mer nt ifrån densamma, af- 

 delad genom en svagt försänkt ränna. 1 släMet 

 för den lilla kam, som hos Räfven gåi (rån 

 mammilläi-ntskotteL till det accessoiiska iiLskoilet, 

 har hunden endast en rundad kant. De mam- 

 raillära utskotlen från 3:e till och med 10:e 

 ryggkotan ligga horizonlelt, rätt fram, äto run- 

 dade och hafva en koit excisur emellan sig och 

 ledutskotten. De öfre knölarne, som motsvara 

 accessoriska utskotten och ligga jriest ofvantill, äro, 

 på 3:e kotan, belägna närma le framsidan, men på 

 hvarje bakom liggande kota närmar den sig nå- 

 got mot bakre randen; först på l():e lyggkotan 

 skjuter den ut från bakie randen i form af ett 

 sned t, mest bakåt, något uppåt vänd t rundadt 

 utskott. Den lilhi öronformiga jta, som omtalats 

 vid denna kota, hos Canis vulpes, är här i för- 

 hållande till öfriga delarne ringa och föga ut- 

 märkt. De su)å ovala, broskbeklädda costal-utskolts- 

 elementerna hos samma djur äro icke heller hos 

 hunden knappformiga, utan mera platta, liggande 

 mot ändarne af sidoutskotten såsom små kilar med 

 tjockändarne bakåt och äggarne framåt. Sido- 

 ulskottens halsar äro i allmänhet kortare än hos 

 Räfven, men ända till och med l():e kotan 3:si- 

 digt prismatiska. På denna sistnämnda kota blir 

 hela sidoutskottet mycket bred t. De föregående 

 taggutskotten vetta bakåt, det 9:e mest, dock 

 ej så mycket som hos Räfven. 10:e och ll:e 

 ryggkotornas taggutskott äro båda ganska korta, 

 flata, trekantiga och uppåt tillspetsade, samt stupa 

 mot hvarandra, så att den kilformiga klyftan dem 

 emellan är ganska smal och nästan lodrätt ned- 

 gående; de efterföljande kotornas laggutskolt blifva 



