300 



kotorna hos däggdjuren i allmänhet äro snarare 

 endast ledfacetter på arcus vertebrarum, och 

 knappast synas lörtjena namn af utskott; med 

 andra orti: de äro här verkliga, och betydliga, 

 frän aicus utskjutande processer. 



Monotremata. Ornithorhynchus paradoxus. 

 Alla delar af ryggraden hos detta djur förete 

 ovanliga förhållanden; halsdelen med sina stora 

 halsrefbensbihang, rygg- och länddelen genom 

 sin samraantrycklhet samt brist på sidoutskott, 

 korsdelen i sin likhet med länddelen och svans- 

 delen i sina stora utskott. 



Redan Meckel i sitt ytSystem der vergleichende 

 Ånatomiea (2 Th. 2 A. p. 269). yttrar: "Monotre- 

 merne sakna tvärutskott". Detta gäller dock en- 

 dast fcjr rygg- samt ländkotorna och ger den del 

 af ryggraden, som utgöres af dessa kotor ett 

 ovanligt utseende. Sidorna af den refbensföiande 

 delen af ryggraden stå nem ligen lodräta, släta, 

 utan tvärutskotl. Främre delen af ryggradens 

 bröstdel har en nästan 5-kantig prismatisk form; 

 med en vinkel uppåt, som bildas af de starkt 

 bakåt lutande, nästan taktegelformigt på hvaran- 

 dra liggande, små tornutskotten; på något afstånd 

 från denna midtrad gå tvenne sidoränder dels bil- 

 dade af Irnbbiga vinklar på bågarne (2:a— 6:e rygg- 

 kotorna), dels af små, framåt riktade manimillär- 

 utskoU, som äro belägne utanför ledutskotten (på 

 7:e till och med K);e ryggkotan). På ll:e och 

 följande ryggkotor, äfvensom på ländkotorna, äro 

 mammillär- och ledutskotten sammansmälla och 

 mera utåt liggande, låga, platta och med afrun- 

 dade ändar. Under dessa, förnämligast af de, ef- 

 ter hvarandra i raden följande, af mammillär-ut- 

 skotten bildade, sidovinklarne, ligga de ofvan- 



