305 



ceiitralstyckena, som rätteligen utgöra corpora, 

 äro i sådana fall iinderstundoni ganska smala. 

 Hos amphibier och fåglar, äro, att dömnia efter 

 ett inskränkt antal unga skeletter, förhållandet 

 annorlunda. Hos dessa synas mig fovece coslales 

 sitta på sjelfva corpora vertebrarum. 



För däggdjuren torde det emellertid böra 

 unses oriktigt, alt omtala refbenens fästen vid 

 sidorna af corpora vertebrarum, då de i sjelfva 

 verket fästa sig vid delar af arcus; af sådan or- 

 sak har jag i de ofvanstående beskrifningarne 

 undvikit att begagna det vanliga sättet att ut- 

 trycka sig om ledytorna på siduina af corpora 

 vertebrarum. Det torde ock tills vidare vara 

 tillfyllest för den descriptiva anatomien, om man 

 blott besannar en bestämd benämning för dessa 

 ai ticulations- eller fästställen. Äfven i denna del 

 är vår terminolo£;i vacklande. Johan Gottlieb 

 Walter (1. c. p. 208) kallar ifrågavarande stäl- 

 len: "superficies laterales"; Sömmering: "superfi- 

 cies articulaies'"; E. H. Weber (Hildebrandts 

 Handbuch der Änatomie des Menschen &c 4:e 

 Aufl. 2:e Bd. pag. 141): "foveoi (vertebrcE) custales" ^ 

 hvilken sednare benämnng jag begagnat såsom 

 bäst ledande till reda i ämnet. 



Denna framställning har blifvit längre, än 

 som ifrån början var ernadt och önskadt; men 

 ämnets beskaffenhet har under handläggningen 

 dertill gifvil anledning. Studium af rj^ggraden är 

 hittills onekligen mycket försummadt, då man jem- 

 för det med hvad som är tillgjordt for den näimare 

 kännedomen om hufvudskålen och en stor del 

 af de öfriga benen. Ryggraden står dock näst intilf 



K. F. A HandL 7848. IL 20 



