306 



craniet i dignitet, och antages nu mera allmänt 

 såsom dettas förebild. Att y\<^ icke vid detta 

 tillfälle äfven ulsträckt framställningen till hals-, 

 kors- och svanskotorna, samt icke behaJidladt 

 ryggradens ben i deras helhet, förklaras af anled- 

 ningen till denna undeisökning, hvilken anled- 

 ning jag i afhandlingens början fiamslälJL Om 

 tillfälle och krafter det medgifva, önskar jag en 

 annan gäng kunna lemna mera omfaLlande un- 

 dersökningar öfver denna vigLiga del af skelettet, 

 som redan af Aristoteles och andra foinlidens 

 vise var ansedd såsom skeletlets fundament (se 

 Pai,fijn Beshrijving der Beenderen van 'smenshen 

 Lichaem Gendt 1702). 



Jag tror mig emellertid i det här medde- 

 lade hafva ådagalagt: 



l:o att processus transversi på rygg- och 

 ländkotorna icke äro, såsom de af vår lids yj)- 

 per.ste och mest snillrike analomer ansflts och 

 ännu anses vara, costiB, utan egna, sjelf\a rygg- 

 raden närmare tillhörande biLlningrtr, af h vilka 

 en del slår med refbensbildningen i det när- 

 maste sammanhang; 



2:0 att dessa processus transversi innehålla 

 elementer till trenne särskilda utskotlsbildningar, 

 nemligen processus mammi Hares, costales och ac- 

 cesser ii ; 



3:0 att dels mer eller niindre beslämda spår, 

 dels tydliga utvecklingsformer af dessa trenne 

 utskottsbiidniugar förekomma hos alla däggdjurs- 

 former, med undantag af monotremata; 



4:o all det ena eller andra af dessa trenne 

 utskott än småningom, än plötsligen försvinner, 

 än åter uppträder, mest gradvis; än samman- 

 smälter det ena med det andra så att man i de 

 flesta fall kan antaga, att, äfven der det ena 



