310 



färgen liknande saft, som icke var flylande, men 

 inuti mera liknande mjelten. Von Rapp i Tu- 

 bingen hade af jägare hört uppgifvas, att kron- 

 hjorlarne hade galla i svansen. Till och med 

 Hartig skall uppgifva detta i sitt "Lexicon fiir 

 Jäger." Då v. Rapp undersökte förhållandet, fann 

 han under svanshuden hos sislnämde djur gan- 

 ska betydliga körtlar, som innehöllo ett secret af 

 gallans gröna färg. Dessa körtlar ligga omkring de 8 

 sista svanskotorna. De saknas hos Dofhjorten och 

 Råbooken, äfvensom hos Cervus virginiaims. (W. 

 v. Rapp, Professor i T uhingen, Uber ein eigenlhiim- 

 liches drusenähnliches Organ des Hirsches. Joh. 

 Mullers Archiv fiir Anatomie Physiologie &c. 

 Jahrg. 1839). 



Den körtelbildning, af h vilken jag här lem- 

 nar en kort framställning, har en likartad hi- 

 storia. Redan fiån äldre tider lära jägare ve- 

 lat, att Räfven hade ett ställe på öfra sidan af 

 svansen, som spridde en egen lukt, likt den af 

 violrot. Denna del omtalas i Hartigs Lexicon 

 fiir Jäger, äfvensom af Lenz (Naturgeschichte) och 

 anföres såsom en körtel, kallad Die Viole^ 



För några år sedan blef jag tillfrågad, om 

 tlenna dels rätta beskaffenhet af en jägare, In- 

 geniören J. Wahlberg, läiare i naturalhistorien, 

 vid Kol. Skogs-Institutet härstädes. Jasf hade då 

 icke den ringaste kännedom om densamma och 

 sökte forgäfves efter sådana i Anatomernes skrifter. 

 Herr Wahlberg visade mig på torkade räfskinn 

 det ställe, hvarest Violen var belägen; det var 

 utmärkt genom egen färg, hårbildning och lukt. 

 En tid sednare skaffade mig samme min vän och 

 svåger nyss skjutna Räfvar; och jag kom således 

 i tillfälle att närmare, undersöka förhållandet. 

 Det befanns i korthet vaia följande; 



