315 



Hos flere Hundar, af olika racer, har jag icke 

 funnit spår till dessa bildningar, b varken de egna 

 båren, budlläcken eller körtlarna. 



Sannolikt äro dessa körtlar egnade att förse 

 vissa arter af slägtet Canis med en egen lukt, 

 genom bvilken de kunna vädra bvarandra; eller 

 kanbända bar det luktämne, de lemna, något 

 vigtiga re inflytande på individernes nervsystem 

 ocb genilalapparaler under brunsletiden. Hos 

 Vargen spelar ifrågavarande appaiat en mindre 

 role; kanbända är den tillstädes endast som en 

 slägt-bilduings-form i öfvergång till apparatens 

 försvinnande hos Hunden. 



Förklaring öfver figurerna. 



Tah. VIII. 



Fig. 1. Hårbeklädnaden omkring violkörteln hos Canis 

 vulpes , jemte den ullfria, genomlysande hud- 

 fläcken, a a a utmärka de grofva, sträfva, 

 hvita hår, som, försedde med svarta spetsar, 

 utgå från den ullösa fläcken. Denna fläck vi- 

 sar oval form; i omkretsen synes den grå fär- 

 gen af ullhåren, som äro belägne i den öfriga 

 fallen, emellan de röda håren. 



Fig 2. Samma del, sedd från undre sidan. Den undre 

 delen af hudens bindväf upptagen, fallen un- 

 danröjd och körtelmassan blottad, a subcutan 

 bindväf. b den egentliga bindväfscapseln för 

 körteln, som här kan anses såsom körtelns 

 egen foscia, c sjelfva körtelmassan. 



Fig. 3. Lodrät genomskäining af samma del: a de hvita 

 sträfva håren, ibland hvilka synas fastade korn 

 af secrelet. b körtelmassan belägen inuti sjelf- 

 va corium. 



