323 



en mörkare fåra, så iill den ylLre afdelningen tyc- 

 kes föreställa en maxi ila r-palp. Om någon mjuk, 

 utskjutlig spets finnes låter ej säkert afgöra sig. 

 Labrum rudimentär, ganska liten, föga skild från 

 den lilla, något trekantiga liakskölden (scutum 

 gulare). Labial-palper kunna ej urskiljas. Mun- 

 delarne hopsluta i inböjdt tillstånd och' bilda lik- 

 som en trubbig, odelad nos. 



Larverne, som olikiidigt utvecklas, träffas 

 allmännast i Juli månad och uppehålla sig flera, 

 ja ända till 60 större och mindre, tillhopa på 

 undra sidan af friska, växande fnösksvampar (Po- 

 lyporus fomentaiius), oftast på kullfallna björkar, 

 eller nära roten af qvarstående döda stubbar af 

 detta trädslag. De intränga ej i svampens massa, 

 eller angripa densamma, utan lefva af den sura 

 fuktighet, som från svampen afsöndras, hvarföre 

 också deras väfnader ega en skaipt sur smak. 

 Dessa mjuka, slemmiga larver fordra för att trif- 

 vas en fuktis: luft, och sammanfalla samt dö in- 

 nan kort om de sakna tillgång derpå. För att 

 oafbrutet omgifvas deraf', bilda de, öfver en större 

 eller mindre del af svampens yla, mellan de upp- 

 svällda och framstående kanterna, en fin, genom- 

 skinlig men tät slemväfnad, som utestänger luf- 

 tens direkta åtkomst, samt hindrar svampvattnets 

 afdunstning, men ej berör ytan, utan liknar ett 

 platt tält, under hvilket de uppehålla' sig. Bort- 

 tages tältet lida de deraf och söka åter ersätta det; 

 aflossas och uttorkar svampen, öfvergifva de den 

 och omkomma vanligen innan kort. De krypa 

 icke på sjelfva svamp-ytan, utan belägga den först 

 med slemaTtade, glänsande band i form af vägar, 

 snarlika sniglarnas, hvarpå de sedan, ehuru fot- 

 lösa, med hastighet röra sig framåt eller tillbaka. 

 Vid dessa vägars bildande utgjuter larven en 



