351 



följa, och jag har förgäfves sökt att få se öpp- 

 ningen efter fröblåsans utgång, — men antar 

 dess tillvaro just under fröfläckens stjelklika 

 utskott. 



\are härmed huru som helst, visst är, att 

 den första klyfningslineen genomgår den punkt, 

 der fröfläcken utgått, och der denna ännu sitter 

 qvarhållen under vitellushinnan. 



Vi hafva sett, att efter befruktningen in- 

 trädde i gulan en rörelse, som genom vissa, 

 ehuru svaga yttre formförändringar visade sig 

 riktad mot fröfläcken och dess omgifning, och 

 hade till följd utdrifningen af denna kropp. 

 När detta skett återtager ägget sin förra sferi- 

 ska form, fig. 7, 44. Det har då en pol, 

 som med skäl kan kallas deij verksamma, nem- 

 ligen fröfläckens, och vi skola se, att den mot- 

 satta, till en tid åtminstone, synes vara overk- 

 sam. — Gulans massa är nu mycket jemnt för- 

 delad. Likväl har jag några få gånger sett ett 

 klart, rundadt område i dess centrum, så att 

 jag förmodar, att redan nu en kärna framstår. 

 I sin nuvarande sferiska form hvilar ägget en 

 stund, innan nya förändringar inleda den för- 

 delning, som man, ehuru ej alldeles passande, 

 kallar dess klyfning. 



Den period i äggets utveckling, som börjar 

 med svaga form föränd rande rörelser, följda af 

 fröiläckens utdrifning, och slutas med återgång 

 till den förra sferiska formen , vilja vi kalla ut- 

 vecklingsarbetets första skifte. Det följes nu af 

 andra skiften, i hvilka gulans rörelser blifva 

 starkare, men deras riktning densamma, mot 

 fröiläckens utgångspunkt, och formförändringarna 

 betydligare, men af liknande förlopp, i det gu- 

 lans yta först får nya ojemnheter, nya delar, 



