353 



blifvit blandade. Måhända nedstiger fröblåsans 

 innehåll Lill det inre af gulan, och bildar der 

 den första kärnan, måhända blandar den sig 

 först med vitellus- vätskan till en förening, som 

 nu, liksom det öfriga af vitellus, kommer i rörelse. 

 När gulan skilt sig i en periferisk och en 

 central del, fortgår dess rörelse småningom på föl- 

 jande sätt. Den större, mörkare periferiska de- 

 len, som hittills haft en regelbunden, symme- 

 trisk form, drar sig med sin massa öfver åt den 

 ena sidan, t. ex. den högra, f(). 9, och samti- 

 digt ses den nedra, centrala polens smala, mera 

 klara del, genom en svag sammandragning små- 

 ningom afgränsad från den öfra, utan att böja 

 sig, föras åt motsatta sidan, t. ex. åt venster, 

 om den linea, som förut var gulans axel. Ännu 

 är kärnan qvar i den periferiska delen. Den 

 öfra delens åt höger utstående hälft antar nu, 

 för sig, én mera rundad form, fi^. 40, och mel- 

 lan den och den venstra bildar sig ett skilje- 

 plan, som nedstiger frän fröfläckens utgångspunkt, 

 parallelt med äggets axel, fg. /O. Den venstra 

 hälften af det periferiska partiet afrundar sig 

 också något, men det afgränsar sig aldrig lika 

 fullkomligt från det nedra centrala, h vilket lik- 

 väl alltid genom sammandragning bibehåller sig 

 afskildt, och denna sammandragning är betyd- 

 ligare, ju djupare skillnaden går mellan de båda 

 periferiska kulorna. När, t. ex., den öfra, högra 

 klyfningskulan, såsom stundom sker, endast med 

 én ringa del, t. ex. en sjettedel af sin periferi, 

 sammanhänger med den venstra, ses det cen- 

 trala partiet också liksom hänga medelst en smal 

 hals vid det venstra periferiska, och man kan i 

 allmänhet anmärka, att i somliga ägg klyfningen 

 är djupare, likasom kraftigare, än i andra. 



K. V. A. llandl. 184a. IL 23 



