354 



Vitelhis utgöres således i delta tillstånd 

 slutligen af tre delar, fig. U , den högra, afskilda 

 kulan, som innehåller endast periferiska elemen- 

 ter, den venstra, som också härstammar från 

 det periferiska partiet, och den nedra, genom 

 en sammandragning mer eller mindre tydligt 

 afskilda, centrala delen. De periferiska klyf- 

 ningskulorna hafva, näv denna klyfning nått sitt 

 högsta, ingen kärna, och den inre massan är 

 mera genomskinlig än förut, ehuru icke så klar 

 som det nedra, centrala partiets innehåll. Längre 

 går delningen icke i detta skifte, ty, såsom of- 

 van anfördes, utvecklingsarbetet fortgår icke jemnt, 

 utan i en omvexlande följd af delning och åter- 

 förening. Således ses, hos Modiolaria, det peri- 

 feriska partiets tvenne kulor icke nu än mera 

 klyfvas, utan åter sammansmälta. Den sam- 

 mandragning, genom hvilken det centrala par- 

 tiet afskildes från den ena af de periferiska ku- 

 lorna, utplånas småningom, fig. f2. Derigenom 

 uppgå det venstra periferiska och det centrala 

 partiet begge i en gemensam yttre form, i bör- 

 jan ganska atlång, fig. 43 , småningom mera run- 

 dadt oval, fig. 4å, 45 , och samtidigt förenar sig 

 den högra, nyss starkt afskilda periferiska delen 

 så nära med den nu stora, ovala venstra delen, 

 fg. 42 — 45 , att skiljeplanet, som alltjemnt ned- 

 stiger från fröfläckens utgångspunkt, upptager 

 till och med mer än en tredjedel af dess periferi. 

 Kärnorna, som medan delningen var på sitt 

 högsta och kulorna klara, voro försvunna, upp- 

 träda ånyo under återföreningen, i h varje af 

 de nu två delarne, fig. 43 — 45, och den öfriga 

 massan i dessa är åter mera mörk, mera tät och 

 jemnt fördelad. I den större delen tyckas de 

 periferiska och de centrala elementerna hafva 



