360 



skola framdeles se, att den, som det vill synas, 

 är ämnad ännu till något mera, och kunna der- 

 före vänta, att den mot klyfningens slut skall 

 förete någon förändring. Några få gånger har 

 jag nemligen sett den förlora sin jemna spänning, 

 fg. 73, och dess yta blifva ojemn af en mängd, 

 veck ; men jag vågar ej afgöra , om detta är ett 

 normalt förhållande, eller ett som t3^der på in- 

 dividets död vid den kritiska tidpunkt, som nu 

 inträder, då embryo skall constituera sig. 



Ty sådana sjukliga eller monströsa afvikelser 

 äro ganska vanliga och för iakttagelsen mycket 

 hinderliga, hos ägg, h vilkas utveckling sker i 

 andra än deras naturliga förhållanden, och dessa, 

 som äro så mångfaldiga, kunna icke i fången- 

 skapen ersättas. Icke sällan sjukna och dö mån- 

 ga ägg straxt i början, och då har vanligen frö- 

 iiäcken på anomalt sätt blifvit utdrifven, vitel- 

 lusmassan blifvit skyig af ljusare och mörkare 

 ställen eller fått liera oregelbundet ställda kärn- 

 lika begränsade flackar. Stundom exploderar äg- 

 get — kanske obefruktadt — plötsligt, sannolikt 

 i följd af oregelbunden endosmos. Ofta ser man 

 klyfningen straxt i början urarta till bildning 

 af hernie-lika pungar, eller den fortgår länge 

 regelbundet, men blir småningom för stark, så 

 att alla kulorna skiljas åt, tills de allsicke eller 

 endast svagt beröra hvarandra. De äro då full- 

 komligt fria, icke inneslutna i någon gemensam 

 membran, — denna må hafva blifvit fördelad 

 mellan dera, öfvergått på kulorna, eller blifvit 

 upplöst? 



I Cardii ägg föregår utvecklingsarbetet i 

 hufvudsaken på samma vis som i Modiolarians, 

 men likväl med vissa skiljaktigheter, som ej 

 böra förbigås. Vitellus återtar efter de första 



