S62 



De fig. 4Ö, 47, införda äro hemtade ur en aii- 

 uau serie, för atL visa fröfläckens förhållande till 

 klyfningeus början. 



Slutet af detta andra skifte betecknas af den 

 form, som ses i fig. 46. Efter någon hvila in- 

 träder tredje skiftet, fig. 47 — 53, dermed, att de 

 begge kulorna börja att hvar för sig afrundas, 

 klarna, och kärnorna att försvinna, fig. 47. Un- 

 der frötläckens plats får nu den större kulan en 

 intrj^^ckning, fig 48, och denna motsvaras snart 

 af en annan dylik på sidan af samma kula, fig. 

 49, medan den mindre kulan samtidigt smånin- 

 gom också i rigtningen af fröfläckens läge delas 

 i tvenne. Dessa intryckningar tränga allt dju- 

 pare in emellan de derigenom bildade kulorna , 

 så att dessa, småningom mer afskilda, fg. 50, 

 slutligen blott genom ringa delar af sina peri- 

 ferier sammanhänga, fig. 5i. Deras innehåll är 

 då ganska klart och de hafva inga kärnor. I 

 detta tillstånd motsvarar Cardii-äggets vitellus 

 den form af tredje skiftet i Modiolarias ägg, som 

 afbildas fg. 48, men visar den märkeliga skilj- 

 aktighet, att icke vara delad i fem kulor utan 

 endast i fyra, nemligen tre små och en större. 

 Men vi påminna oss, huru redan i första skiftet 

 Cardii vitellus företedde den olikheten, att dess 

 centrala del icke, såsom hos Modiolaria afsön- 

 drade sig, utan förblef sammansmält med en 

 periferisk del, fg. 45, 46. Ur denna förening 

 utgingo likväl, fig. 48 — 54, såsom hos den sed- 

 nare, fg. 47 , 18, periferiska elementer, men en- 

 dast till en kula — den andra kan antagas 

 här, liksom i föregående skifte, fg. 45, förblifva 

 sammansmält med centrala elementer i en ge- 

 mensam kula, som också derigenom blir mycket 

 större i förhållande till de andra. Det är också 



