369 



vi veta, bllfvit blandad med fröblåsans innehåll, 

 komma under denna periferiska rörelse i olika 

 förhållanden till hvarandra. När rörelsen går 

 utåt, sprides den klara vätskan iDland kornen ^ 

 och hela massan blir klar, utan kärnor; när åter 

 rörelsen är inåt, dragés den klara vätskan från 

 kornens mellanrum och samlas i centrum. Då blir 

 kornens massa dunklare, men i midten uppstår 

 en klar kärna. Mot denna förklaring är det ej 

 stridande, att samma kärna kan synas af olika 

 storlek, eller i sitt försvinnande antaga sådana 

 former som i fg. 47/ eller 59, och dermed öf- 

 verensstämmer livad som anmärktes och anteck- 

 nades t. ex. vid fig. 4-6, i dess öfvergång till fig, 

 47, AS, att kärnorna, tydligen begränsade i jig. 

 46, "efterhand blifva osynliga och gryniga, i det 

 deras rum intages af vitellus-korn." 



JNär klyfningen har nått sitt slut, äro de kulor, 

 som genom densamma bildats, icke mera så upp- 

 höjda och skilda som förut. De äro oftast knappt 

 skönjeliga, tnnnväggade, intill hvarandra liggande, 

 oregelbundet rundade celler, och vitelli yta nä- 

 stan jemn. I detta stadium ses gulan af Car- 

 dium, fig. 72. Den är något njurlik, med en 

 intryckning på ena sidan, och fröfläcken ses 

 ännu qvar. I Modiolarias i^^^, fig- 75, var \i- 

 tellus nu nästan päronformig, och det inre cen- 

 trala partiet, fördeladt i kulor, hos hvilka jag 

 ej kunde iakttaga någon viss- ordning, visade sig 

 mörka genom det nu klarare periferiska lagret. 

 Hvad jag några gånger iakttog vid Modiolaria- 

 ägget, att dess viteilushinna ej mer li^de en jemn 

 yta, utan var ojemn af veck, det såg jag aldrig 

 hos Cardinm. Jag vågar derföre icke afgöra, om 

 detta förhållande var noripalt eller, ej. Den 

 öppning i det yttre lagret, som iagttogs på gulan 



K. V. A. llawll. j848. II. 24 



