372 



ning öfver fördjupningen, som djurets motsatta 

 sida }3ildar. Den mörkare skugga i midten, som 

 liksom ett skiljeplan synes dela denna inre massa 

 på längden, ses utgå från den hvälfda sidan af 

 djuret, och närmar sig der massans yta, fig. 76, 

 som hos Modiolaria har en insänkning, öfver 

 hvilken mantelns hinna antingen går jemn, eller, 

 fig. 77, stundom visar en svag upphöjning. När 

 Modiolarias embr^-o vänder sig så, som fig. 76, 

 att dess bredare del är nedåt, men den smalare 

 uppåt, skymtar man en böjd skugga i det inre, 

 som med den förra bildar ett otydligt kors. 

 Men när man ser på en af djurets större ytor, 

 såsom fig. 77, synas på sidorna om skuggan i 

 midten, två andra, hästskolik t böjda. 



Medan embryo ständigt rullar omkring, utan 

 att jag förmärkte någon viss riktning i denna 

 rörelse, sluter sig mantelns fördjupning smånin- 

 gom, likt en gapande munn, tills den bildar en- 

 dast ett veck, som, åtminstone hos Cardium, 

 ännu en stund förblir märkbart, och embryo 

 får en mera rundad form, i det den liksom 

 något kröker sig tillsammans, fig. 89. Då visar 

 sig, på h varje sida om detta veck, en liten nå- 

 got framstående rundad tapp, fg. 89. Hos Mo- 

 diolaria såg jag dessa utskjutande tappar flera 

 gånger, fig. 77, men icke deras förhållande till 

 öppningen j hos Cardium var det lättare att 

 följa deras framträdande och förändringar, fg. 

 89 — 94. Dessa tappar, som efter all sannolikhet 

 uppkomma genom duplicatur af manteln, ses, 

 medan de småningom aflägsna sig från h varan- 

 dra, lägga sig ned och förlängas i en rundad rand. 

 Samtidigt med dem framträder det första yttre 

 organet, som likväl till sin natur och function 

 ännu är mig en gala. På den ena af djurets 



