376 



Skalet, som na småningom tillväxt och an- 

 tagit en form, som någorlunda närmar sig till 

 den af moderdjurets mussla, är hos Modiolaria 

 atlångt, föga oliksidigt, framåt något bredare, 

 fg. S3 , hos Cardium, fig. 98, småningom rundt, 

 nästan fullkomligt liksidigt, med en rak rygg- 

 sida. Mantelhålan blir allt större, fig. 85, f, och 

 deri framträder, nära dess främre rand, ska- 

 lens slutmuskel, g, den främre och ännu länge 

 den enda, liksorii förhållandet är hos Anodonta. 



I centralmassan har tarmen, v, alltmera skilt 

 sig från oesophagus, r, fig. 98, och i det inre af den 

 miassa, som representerar magen ses en begrän- 

 sad, liten ljusning, t, magens blifvande kavitet. 

 Äfven oesophagus visar, genom en mörkare linea 

 i sitt inre, att dess väggar begynna afskilja 

 sig. Manteln, med h vilken dessa delar samman- 

 hänga, har en fördjupning, v, midt emot tarmens 

 slut, en antydning af analöppningen, och en 

 annan, djupare, p, midtför oesophagus, munn- 

 öppningen. I närheten af det ställe, der tarmen 

 förenar sig med manteln, ses åt ryggsidan en 

 svagt uttryckt lob, x. Inom kort framträder på 

 hvarje sida om magen en rundad massa, fig.fOl, 

 85, 86, som är lefvern, fördelad i två från h var- 

 andra skilda lober, en på högra sidan, to, en på 

 den venstra io\ Den är nära förenad med ma- 

 gens yta, något mer genomskinlig än denna, och 

 af en temligen jemn massa med strödda, små, 

 klara kulor. Tarmen, förut mycket tjock, af- 

 smalnar, men blir längre och får en böjning, 

 och magens hålighet tilltar, fig. 402, 403 , 86, t. 



I manteln urskiljes nu, vid dess främre och 

 bakre rand, c, cl, fig. 404, på hvarje sida, ett par- 

 tie, som synes afsöndra sig ur densamma. Det 

 ena, d, mellan analöppningens, v\ allt djupare 



