379 



diolaria 0,08 millini., hos Carclium 0,09 millini., 

 och det sednare upptog ett större rum än den 

 hålighet, i h vilken ägget i JjÖrjan var inneslutet 

 under den urglaslika Letäckningen. Emedlertid 

 fortsatte den lilla musslan ständigt sin kretsande 

 rörelse derunder, och jag förmodade, att den 

 föga fasta betäckningen slutligen skulle derige- 

 nom undanrödjas eller öppnas och djuret utgå. 

 Men innan detta kunde ske afstadnade rörelsen 

 och djuret dog. 



Det är ofvan anfördt, att embryonen, redan 

 då den nyss fått sina första flimmerhår, ofta tar 

 en sjuklig, monströs utveckling, som betydligt 

 förvillar iakttagelsen. Man ser t. ex. hos Modi- 

 olaria Qagellum växa fram, och velum anläggas, 

 men tillika framträda på mantelnsäckens yta 

 oregelbundna, större och mindre utväxter, än 

 här, än der, och i det inre visa sig mörka fläc- 

 kar af olika ställningar. Det sålunda monströsa 

 djuret fortfar icke desto mindre i det längsta 

 att lifligt simma omkring , och upplöses slutligen 

 i grupper af celler. Cardium företedde i detta 

 hänseende några förhållanden , som ej böra för- 

 bigås. Det inträffar nemligen icke blott, att 

 embryonen, innan den ännu fått något skal, upp- 

 löses i celler, bland h vilka man slutligen ser 

 den centrala mörkare massan, som sednast sön- 

 drar sig, hvirlla omkring, det händer också, att 

 utvecklingen fortgår, efter utseendet normalt, 

 men långsamt och svagt, så att indi videt blir 

 efter sina syskon, icke tillväxer i storlek som 

 de, och blott långsamt anlägger sina organer. 

 Ett sådant fall ses fig. 99. Skalet är bildadt, 

 velum svänger med sina långa cilier, i det inre 

 har centralmassan redan skilt sig från manteln, 

 men djuret är mycket mindre än de andra , 



