383 



derunder Öfver deras byggnad följande iakttagelser 

 och de teckningar som ses tab. XIII, der fig. 40å , 

 105, 406 tillhöra Montacuta tenella, och fig. 407 

 — 440 M. bidentata. I fig. 405, 407, ses djuret 

 indraget inom musslan, likväl blott svagt, ty 

 drar det sig fullkomligt tillsammans, såsom allt- 

 för ofta är fallet, urskiljer man nästan intet 

 af dess delar. I fig. 404 skjuter det sig utom 

 skalöppningen så mycket, att det till en del ut- 

 slagna velum begynner att låta sina cilier spela, 

 i fig. 408 är det på väg att simma bort. Alla 

 dessa figurer visa djuret från sidan, fig. 406 

 visar det från ventral^^tan simmande med ut- 

 bredt velum. Men i denna ställning är det i 

 högsta grad svårt att längre än för ett ögonblick 

 någon gång få se så mycket, att man får äfven 

 en endast ytlig bild af djurets utseende. 



Musslans längd är hos Montacuta tenella 

 0,14 millim., hos M. bidentata 0,15 millim. Den 

 är hos begge lika klar och genomskinlig, och af 

 nästan samma skapnad, a, någorlunda halfcirkel- 

 formig, nästan fullkomligt liksidig, men framåt 

 fylligare, med ryggen lång, nästan alldeles rak 

 eller endast mycket svagt insänkt. Till ett lås 

 synes intet spår, endast, att manteln, midt i 

 ryggen, visar en svag bugt, h. Mantelns dor- 

 sala del, d. v. s. , den del af mantelsäcken, som 

 utvändigt bär skalet, b, och i ryggen och på 

 sidorna omsluter den stora mantel-hålan, är 

 tunn och genomskinlig, så att dess rand endast 

 här och der synes, fig. 407 , något förtjockad. I 

 randen ses också ännu icke få små kulformiga 

 celler eller cellkärnor, eljest äro de spridda, och 

 på teckningen -'för tydlighetens skull utelemnade. 

 Till denna del af manteln höra två par fastare, 

 sannolikt muskulösa, bågar, ett par främre bre- 



