384 



dåre, c, ett par bakre, d. Det främre paret 

 dragés in medelst ett par muskler, e, som med 

 sina öfra ändar, nära h varandra fästa sig vid en 

 framstående del af mantelns främre rand nära 

 ryggen. Sträcker djuret ut sig, så ser man dessa 

 muskelband förlängda och nästan raka, e, fig. 

 40å, '108; drar det sig långt in i musslan äro de 

 korta och spända, fig. ^07, hvilar djuret i hälft 

 utsträckt ställning, fg. 405, så hänga de slappa 

 och böjda. Manteln är nästan öfveralll skild från 

 de inre delarna och omsluter den stora pallial- 

 kaviteten, f, hvars fluida innehåll är alldeles 

 klart. Denna kavitet genomgås framtill af den 

 främre, starka slutmuskeln, g, hvilkens fiber- 

 knippen ses med sinö ändar fastade vid skalet. Den 

 är ännu den enda slutmuskeln j den andra, bakre 

 sökte jag noga, men förgäfves. Den dorsala man- 

 telns främre båge, c, är nära sluten till velura, 

 men jag kan icke fullt afgöra om den der med 

 efter sin längd sammanhänger. Velum, h, man- 

 telns ventrala del, nu till storlek så mycket 

 underlägsen den dorsala, intager, utsträckt, 

 den främre, större delen af musslans undre rand, 

 fig. 406^ 408, indraget contraheras det till elt 

 mycket mindre omfång. Det har, när djuret 

 simmar, en långt oval form, fig. 406, och visar 

 ingen tydlig fördelning i tvenne hälfter, såsom 

 velum hos Gastropoderna. Ehuru det är nästan 

 det första af djurets organer, som utbildas, ses 

 ännu deri de flesta kulor, i synnerhet i den 

 tjockare valk, i, som bildar dess rand, den vi 

 sågo hos Modiolaria och Cardium uppstå såsom 

 en duplikatur af manteln, och från hvilken nu 

 utgå de långa kraftiga cirrerna, med hvilkas spel 

 djuret simmar. Utanför denna tjockare valk 

 synes ett tunnare bräm, som slår sig uppåt till- 

 baka 



