398 



på grundare vatten , erhöll jag inga små ungar. För 

 att derföre få någon upplysning om Aceplialeriias 

 vidare utbildning, återstod endast, att, såsom 

 förr en gång, söka i hafvet efter simmande un- 

 gar af andra slägten. Den som varit vid hafs- 

 kuster, vet huru strömmen ofta plägar föra till- 

 sammans, i temligen begränsade strimmor, mäng- 

 der af allt som lefver eller flyter i hafsytan, 

 tång, Acalepher, Entomostraca, simmande un- 

 gar af Mollusker, Sagitter, larfver af Annelider, 

 Echinodermer m. ni. Det är hvad våra Bohus- 

 länningar kalla , "godt" eller "ganeskar". Skottarna 

 "maidre," ett tillhåll för fiskar, som der stundom 

 frossa så ifrigt, att man med försigtighet kan 

 lura sig dera på armslängd nära. Bland denna 

 mängd af små djur sökte jag ungar af Acephaler 

 och fann flera sådana, bland h vilka sex äro teck- 

 nade pä Tab. XIV, fig. 4'H—4a. 



Det ses af dessa teckningar, att skalet icke 

 mer har den långa raka rygg utan umbones, och 

 den nästan fullkomliga liksidighet, som vi iakt- 

 togo hos ungarna af Modiolaria och ännu mer 

 påfallande hos Cardium och Montacuta. Hos 

 alla sex har ryggsidan af hvardera skalet fått den 

 starka böjning uppåt, som tillkommer de flesta 

 musslor, och tillika blifvit mycket kortare^ den 

 intager hos de flesta af dem föga mer än den 

 längd, som den har hos fullväxta Acephaler. 

 Men dessa små musslor voro från 0,22 till 0,37 

 millim. i längd, de voro således ungefär från en 

 och en half gång till två och en half gång större 

 än ungarna af Montacuta 5 det är ej eller skäl att 

 antaga, det de, på samma stadium, varit myc- 

 ket större än dessa sednare. Den förändring i 

 ryggsidans förhållande till hela musslan, som vi 

 här se, är derföre uppkommen icke blott genom 



