40* 



att deras öppning ligger midt för anblicken, ses 

 de invändigt vara besatta med cilier, som täta, 

 jemnstora, nästan kJafllika, än äro stilla, me- 

 dan en annan bakom dem belägen rad af ci- 

 lier genom sitt spel bildar liksom vägiga skug- 

 gor, än sjelfva äro i rörelse. Det kan nu icke 

 betviflas, att dessa stora organer äro gälarna, 

 eburu jag ej kunnat öfvertyga mig derom, att 

 de äro två på hvarje sida, ty jag har endastur- 

 skilt en enkel följd deraf, såvida icke de inre 

 cilier jag såg, antyda tillvaron af en inre serie 

 af gälbågar. Men det bör härvid anmärkas, att 

 Mollusker finnas, som hafva blott ett gälblad på 

 hvarje sida, och att således delningen i tvenne, 

 der två äro tillstädes, måhända inträder långt 

 sednare. Ofvan äro bågarna icke fria. En myc- 

 ket (in, något vågig linea utmärker, fg. H2, y, 

 en hinna, hvilken synes begränsa den kanal, ge- 

 nom hvilken gälarna skola förenas med omlop- 

 pets kärl. Vi hafva, om jag ej bedrar mig, sett 

 dessa gälars första bildning, och veta derom åt- 

 minstone så mycket, att de uppkomma som en 

 fin, på vissa afständ ansvälld sträng, som sedan 

 böjer sig i allt högre bågar, på h vilka framträ- 

 da vibrerande, regelbundet ställda cilier af egen 

 form. Det är dessa nu så öppna och rundade 

 bågar, som sedan tillväxa så mycket i höjden 

 och blifva så långa, smala och tätt samman- 

 tr^^ckta, och här och der med hvarandra före- 

 nade, att man knappt mera märker bågformen. 

 Då hafva de bildat dessa stora blad, som innan- 

 för skalets mantel-lober betäcka en så stor del 

 af djuret. 



Då respirationens organer äro så mycket utbil- 

 dade som vi se dem här, är det att förmoda att ett 

 hjerta snart skall framträda. Men det har icke 



