408 



gea vid sidan af oesopbagus, var atlång med nå- 

 got spetsiga ändar, och innehöll tre pigmentho- 

 par. Af dessa voro två, af några få korn, be- 

 lägna i öfra delen af loben, den tredje, större, 

 tätare i midten, och undersökt vid mycket stark 

 förstoring sågs äfven denna hop omsluta den 

 undra delen af en någorlunda genomskinlig run- 

 dad kropp, som syntes vara en lins. Det bör 

 nu anmärkas, att dessa två individer, att döma 

 af munnens och veli läge, af magens och lefverns 

 forhållande, af gälarnas frånvaro eller ringa ut- 

 bildning, synas vara ganska unga, och att der- 

 före hos dessa ögonen ännu icke så mycket äro 

 skiljaktiga från det parti vi hos Montacuta för- 

 modade vara synorganets första anläggning. Den 

 utbredda, svagt begränsade loben är här hvad 

 den runda lina blåsan var fg. '105 , s, och, ehuru 

 en lins synes redan vara bildad, är pigment ännu 

 icke så samlad t omkring den, som det framdeles 

 skall blifva. I fig. H3 , £, synes den ovala loben, 

 med sin bakre ända verkligen såsom ommatophor 

 utgå från kroppens sida, bredvid oesopbagus, 

 bakom velum, men i densamma kunde jag ej upp- 

 täcka någon lins, endast en liten hop af pig- 

 mentkorn. Hos fig. 442, 445 , s, a, se vi slutligen 

 delta organ med samma läge visa sig ännu mera 

 bestämdt. Loben, ommatophoren, är här vida 

 mindre i förhållande till det egentliga ögat än 

 den var hos de ännu yngre djuren, fig. 405 , 444, 

 416, och allt pigment ses samladt i en hop, som 

 omsluter en ljusare, klar kropp, hvars form lik- 

 väl här framträdde till och med mindre tydligt 

 än i fig. 146, eller 444 , a. Men detta oaktadt 

 lärer det knappast kunna betviilas, att dessa två 

 pariga organer äro ögon, burna af korta onimato- 



