410 



far krypande bland moderdjurets byssustrådar. 

 Det kan icke betviflas, att dessa äro ungar af 

 M. edulis, de hafva redan mycket af skalets form 

 och af fotens, och de funnos i samma byssus- 

 knippe af olika storlek, till och med sådana, 

 som, ehuru ganska små, redan börjat att antaga 

 den blå färgen, hvilken snart gör skalet temligen 

 ogenomskinligt. 



På Tah. HY, fig. HS, ses en sådan helt liten 

 unge af Mytilus edulis afbildad. Dess längd var 

 0,586 millira. Dess mjuka delar äro i liufvudsa- 

 ken sådana, som hos moderdjuret. Foten, d, är 

 ganska utbildad, med sina retractorer, de främre 

 d', och de bakre ö"- Gälarna bestå åtminstone 

 af åtta bågar, fig. H8, y, e, med sina dubbla 

 rader af cilier, de yttre raka, lika långa, klafF- 

 lika, ofta stillastående, de inre böjda och genom 

 sina rörelser bildande s-formiga vågor. Gälarna 

 äio baktill ännu fastade vid det dorsala maiitel- 

 bladets förtjockade rand, tilltaga i höjd ganska 

 mycket till den femte eller sjette bågen, som 

 äro högst, och aftaga till slut något litet för att 

 framtill sluta ganska nära hufvudet. I ryggsidan 

 äro gälbågarna åtföljda af en hinna, som tyckes 

 förena dem med bålen. Mantelns fria blad, h, 

 som invändigt bekläda skalet, äro i undra sidan 

 åtskilda, men i midten af bakre ändan förenade, 

 så att derofvan befinnes den öppning, h\ som till 

 läget motsvarar analändan af tarmen. Magen, t, 

 af en aflång, framåt spetsig form, har sina tven- 

 ne bågar, u, såsom hos Modiolaria, Cardium och 

 Montacuta, och tarmen, v, som.afgår från dess 

 nedre och bakre hörn, gör en lång böjning framåt 

 och återvänder derpå bakåt för att böja sig öfver 

 bakre slutmuskeln, och något under denna öppna 

 sig i anus, v. Njurarna, ^, hafva den plats vi 



