412 



nästan betvifla, att det ännu fanns hos denna 

 unge. Men hos ett annat, något större individ 

 fig. HS, F, fann jag detsamma, tj, med sin större 

 del beläget ofvanpå tarmen, och såg dess lång- 

 samma, något oregelbundna slag. 



Denna unge af Mytilus edulis var den sista 

 i den följd af utvecklingsstadier af Acephaler, 

 öfver hvilka jag erhöll iakttagelser. Denna följd 

 omfattar väl icke många slägten, men likväl siäg- 

 ten af tillräckligt skilda familjer för att göra an- 

 tagligt, att den utvecklingens^ gång vi iiär sett, 

 är den som i allmänhet är gällande för hafvets 

 Lamellibranchiata Dimya. Denna gång synes 

 efter dessa iakttagelser vara följande. 



När hela vitellus constituerat sig till em- 

 bryo, har denna en rundad eller oval form. 

 Under vitellus-hinnan, som är dess yttersta hylle, 

 och på hvilken spela de cilier, med hvilka embry- 

 onen rör sig, ligger manteln, ett cellulärt lager, 

 som omsluter, likt en säck, den inre massan af 

 mörkare kulor. Mantelsäcken har på sidan en 

 öppning mellan cellerna, hvilken småningom slu- 

 ter sig till ett veck, i det embryo liksom kröker 

 sig deröfver och derigenom får en mera rundad 

 form. Manteln delar sig i två delar, en ventral, 

 en dorsal, i det den får, genom duplikatur, 

 tvenne tappar, som småningom förlänga sig till 

 en rundad kant, hvilken, försedd med starka, 

 långa cirrer, omger den ventrala manteldelen, 

 velum, hvilket i midten bär ett långt tlagellum, 

 medan dendorsala, mycket convex, omsluter den 

 af den inre massan fyllda pallialkaviteten, och 

 snart afsätter skalet, tunnt, hinnaktigt, likt en 

 ryggsköld, af två i den raka, långa ryggen utan 

 lås sammanhängande, likformiga delar. Den 

 dorsala delen af manteln, med skalet, växer ut 



