417 



och kibialpalpeina en enslig tjock cirr, hos Ga- 

 leomma i spetsen ansvälld, hos Lepton utmärkt 

 genom sin trefvande rörlighet. Det synes icke 

 alldeles oantagligt, att denna cirr verkligen är 

 densamma, som det liagelliim vi sett så tidigt 

 uppträda hos embryonen, och som, när velum 

 fördelade sig omkring munnen, slutligen fatt sin 

 plats ofvanom detsamma, på manteln, hvars ven- 

 trala del den ursprungligen tillhörde. Men om 

 vi också här återfinna detta organ hos den ut- 

 bildade Acephalen, veta vi likväl ännu intet om 

 dess betydelse för embryonens lif. 

 v Vi hafva sett, att åtminstone flera slägten 

 af Lamellibranchia Dimya hafva i sin tidigare 

 ålder tvenne ögon, belägna ett pä h varje sida af 

 det här ännu ganska tydliga hufvudet. På detta 

 ställe har man hos fullväxta individer af denna 

 grupp ännu aldrig funnit synorganer, och aldrig 

 någonstädes ett par, och det ar högst sannolikt, 

 att, när skalet tilltagit i tjocklek ända derhän, , 

 att blifva alldeles ogenomskinligt, dessa orgauer 

 försvinna. Emedlertid har Will angifvit, att 

 icke endast Pecten och dess närslägtingar, utan 

 äfven flera slägten af Dimya: Area, Mytilus, 

 Cardium , Tellina, Mactra, Venus, Solen, Pholas, 

 hafva ett stort antal ögon i mantelns rand, än 

 spridda, än samlade, än sessila, än burna af 

 rörliga trådar. Om det så förhåller sig, måste 

 icke blott den unga Acephalens ögonpar försvinna, 

 utan äfven talrika nya uppkomma. Men jag må- 

 ste med SiEBOLD ') anmärka, att det icke lyckats 

 mig att bekräfta Wills uppgift, och att vi tills 

 vidare böra antaga, att de utbildade individerna 

 af Acephala Dimya verkligen äro blinda. 



I Lehrb. d. vergi. Anatomie, I, p. 673. 

 K. V. A. Harull. 1848. IL 27 



