421 



vara en outbildad fot, hvars läge blifvit på hö- 

 gra sidan liksom velum fått sin plats på den 

 venstra. 



Utvecklingen af Gastropoda är numera gan- 

 ska väl känd, och den af G^^^mnobranchia, sådan 

 den blifvit sednast framställd af Nordmann och 

 VoGT, kan anses gälla för hela denna ordning. 

 Det är med denna ordnings ungar, då de äro vid 

 slutet af sitt simmande stadium, som vi böra 

 jemföra våra unga Acephaler. Den första öfver- 

 ensstämmelse som möter är den, att både Ga- 

 stropoden och Acephalen hafva , såsom enda verk- 

 samma rörelseorganet, ett velum, det vill säga 

 en del af manteln, som utbreder sig i en tunn 

 hinna, i randen försedd med en tjockare valk, 

 på hvilken sitta långa, kraftiga, frivilligt svängda 

 cirrer. Straxt bakom veli bakre rand ligger hos 

 begge munnen, och hela ytan bakom densam- 

 ma, mot foten, är betäckt med långa cilier, 

 såsom vi se hos Acephalen, en fortsättning af 

 oesophagi ciliarepithelium. I det inre af den 

 stora mantelhålan simmar hos begge visceral- 

 massan, ty hos begge bildar manteln en vid 

 säck, som ännu icke fast omslutit de inre de- 

 larna. Analöppiiingen och munnen ligga, liksom 

 hos Gastropoden , mycket närmare hvarandra hos 

 den unga Acephalen än hos den full växta. Hos 

 Gastropoden som hos Acephalen fortgår hela nu- 

 tritionen utan mellankomst af hjerta') eller gälar. 



Danielskn och KoEEN liafva i Nyt Magazin for Na- 

 turvidenskaberne, V, p. 258, meddelat några iaktta- 

 gelser, som synas visa, att, hos ungar af till slägtet 

 obekanta Gastropoder, hvilka dels funnos inom hyl- 

 stret af Asoidia venosa, dels kläcktes ur äggkapslar 

 l^ggda pä ett dylikt, veikligen finnes ett hjeita med 

 två hufvudkärl, som förgrenade sig i veli lober , 



