441 



blult inod o(la upprepade plågosklfLen, sliiifvade 

 råfiintjt aLl förlama denne andes krafter. Ända 

 till hjeitals sista slag bibehöll han sitt klara 

 medvetande, sina fcHniögenheters fulla bruk, sina 

 fordna intressen, sitt iifliga deltagande i allthvad 

 dem vidröide. Besökande vänner träffade honom, 

 under en raatlhet sådan att han ej föimådde sätta 

 sig upp i sängen utan tillhjelp, studerande, rae- 

 diteiande, producerande, konverserande som förr; 

 och när slutligen af det ädla anletet blott en 

 skugglik vålnad qvarstod, uppgingo der ännu hans 

 ögon, liksom solar öfver ruiner, med en dager, 

 som öfver de fallande dragen spred ett oförmin- 

 skadt yttryck af lif. Med få ord: vi kunna säga, 

 att han, i sjuttiondefjerde året af sin ålder, dog 

 ung. En antik natur, men öfverflyttad på krist- 

 lig grund, gick han sin förvandling till mötes 

 med den Vises lugn, med den Frommes hopp; 

 i en sinnes<;Läraning, käi leksrik mot de sina, mot 

 alla, mot sjelfva sina politiska vederparler; bä- 

 rande trofast, i det innersta af sin själ, den dyra 

 billlen af ett fädernesland, som varit Gustaf 

 Adolfs och Oxenstjerna.s." 



